sta triud eller med en otydlig kant uära undre sidan, föga bredare 

 och icke högre än den föregående vindningen. Mynningen rundad, 

 något vinklad genom sista vindningens kant, hvilken kant äfven fort- 

 sätter sig nedom spindelkanten och således icke blir synlig i myn- 

 ningen, såsom hos föregående. MunsiJmmen är invändigt försedd 

 med en livit liipp. — Djvrcf (enl. Rossni.) grått, med hvitaktiga 

 trefVare, dessa lika långa, som hufvud och fot tillsammantagna. 



Förekommer på vattenväxter i diken, dammar, gropai" o. s. v. 

 öfver hela Sverige, isynnerhet dess södra och mellersta provinser. 

 Var. septcwgyr. är af Stud. J. A. Wallin meddelad från Lund. 



Rossmässler beskrifver i sin Iconographie h. I. p. 106. en Plauorbis 

 under namn af "P. spirorbis Midi.,' hvarefter han säger: hier haben wir 

 den echten P. spirorbis von MiUler, iiber den nur Diejenigen in Zweifel 

 sein können, die Muller nicht selbst zu Ratlie ziehen. Detta påstående 

 är dock oriktigt. Den snäcka, Rossm. beskrifver och pl. 2. fig. 63. ger 

 figurer af, är icke densamma, som Miiller upptagit under samma namn, 

 utan en i Skandinavien ännu icke funnen form, måhända art, hvilken 

 skiljer sig ifrån föregående genom färre (endast 5) vindningar, hvilka 

 hastigare tillväxa, så att den sista är betydligt högre och bredare än näst 

 sista och fullkomligt trind, utan tecken till köl eller kant; genom full- 

 komligt rund, endast af mynningväggen något månformigt inskuren myn- 

 ning, tydligare läpp o. s. v. Den art, Rossm. deremot p. 105. beskrifver 

 under namn af Plan. leucostoma Mich., är den äkta Midlerska P. spiror- 

 bis. O. Mörch har i Syn. Moll. Danife p. 51. för denna sednare upptagit 

 Poirets namn P. rotundatus, emedan han anser Linnés Helix spirorbis 

 vara P. albus. Denna åsigt kan jag dock icke dela, utan ser just i Lin- 

 nés beskrifning, hvilken Hrr Mörch anser såsom bevis för sin mening, det 

 säkraste beviset för oriktigheten af densamma. "Magnitudo seminis Aneti. 

 Testa alba, pellucida: anfractibus quinque, plana, parum utrinque con- 

 cava, vix tamen umbilicata; minime marginata uti sequentis." P. albus 

 har alfJrig 5 vindningar, utan 3 — 3'/;, ytterst sällan 4, och är "supra pla- 

 niuscula centro excavato, subtus umbilicata" (Nilss.). Orden "alba" och 

 "minime" i Linnés beskrifning, vid hvilka H:r M. hufvudsakligen fäster 

 sig, gifva icke någon ledning, ty fäi-gen är bei'oende af lokala förhållan- 

 den och af det tillstånd i hvilket snäckan tages, och liksom en form af 

 P. spir. finnes utan tecken till kant, förekommer ofta en form af P. albus 

 med ganska tydlig kant. 



5, Plauorbis contortiis (Lin.) Mii.L. 



Slal pä undre sidan vidt nnjiadt; rindiiim/ar 6 — 7, täff hop- 

 pressade, den sista 2 — 5 riåmjer liörjre än bred; mynning myel;et 

 smed, snedt mänformig. Br. 3 — 5 m. di. 



Helix cont. Lin. F. S. p. 528. - P. cent. Mull. V. H. p. 162. 



