104 



— Nilss. H. M. p. 73. — Rossm. Ic. II. p. 16. f. 117. — N. & Nyl. 

 F. M. p. 62. f. 50. Mörch S. M. Dan. p. 52. 



Skalet plattadt, men, i förhållande till bredden, temligen högt, 

 ofvan platt, blott i sjelfva midten något urholkadt, under vidt naf- 

 ladt, brunt, ogenomskinligt, ofta med ett svagare eller starkare guld- 

 gult skimmer, tätt och fint bågformigt strimmadt. Viudningarue 5 — 7, 

 tätt hopträngda, ytterst långsamt tillväxande. Mynningen obetydligt 

 sned, smalt och bågformigt månlik. Munsömmen skarp, med öfre 

 kanten föga utdragen. — Djuret ofvan gråsvart, med trefvarne och 

 kanten af foten ljusare. 



Förekommer på vattenväxter i kanaler, insjöar och andra stilla- 

 stående vatten, stundom, enl. Nord. & Nyl., under stenar till och 

 med i starka forsar, från södra Skåne till nordligaste liappmarkeu. 



6. Plauorbis corueus (Lin.) Dräp. 

 Skal på nndrc sidan jemnt, på öfre djuptt urholkadt; riiul- 

 ningar 6, trinda, den sista föga högre än hred; mynning riindadt 

 månformig. Br. 20 — 30 m. m. 



Helix cornea Lin. F. S. p. 527. — Plan. purpura Miill. Y. IL p. 

 154. — P. corneus Nilss. H. M. p. 74. — Rossm. Ic. II. p. 14. f. 113. 



— N. & Nyl. F. M. p. 60. fig. 78. — Mörch S. M. Dan. p. 47. — 

 Yngre: Plan. similis Miill. V. H. p. 166. 



Skalet stort, tjockt och fast, ogenomskinligt, glänsande, tätt och 

 fint bågformigt strimmadt, på öfre sidan mörkt, brungrönt eller bly- 

 färgadt, djupt urholkadt, derigenom att vindniugarne trappstegslikt 

 sänka sig, så att de båda första äro djupast och knappt synliga, på 

 undi-e sidan ljusare, gulbrunt eller nästan hvitt, temligen jemnt. 

 Vindningarne (5 — )(>, trinda, hastigt tilltagande. Mynningen sned, 

 rundadt månformig. inuti med ett brunt tvärbaud bakom den hvita 

 sömmen. Munsömmen enkel, obetydligt vidgad, på mynniiigväggen 

 sammanhängande genom ett platt lager af skalsubstans. Den yngre 

 snäckan har hvitaktigt, tunt, genomskinligt, gallerformigt strimmadt 

 skal, med fina borst på de parallela längsstrimmorna. hvilka äro 

 särdeles tydliga, hvaremot de sedermera nästan försvinna, då tvär- 

 linierna framträda. — Djuret gråsvart, med något ljusare trefvare. 



Förekommer i insjöar, åar och kärr i rikets södra och östra 

 provinser, till och med Uppland. Saknas i vestra Sverige enligt 

 Malm (h. III. p. 136) och i Nerike enl. Hartman (p. S). 



B) Vindningarne 3 — 4, hastigt tilltagande i storlek. 

 a) Munsömmens spindelkant mer eller mindre inskuren. 



I 



