108 



plattade, på deii undre konvexa, isynuerliet den sista emot mynnin- 

 gen ; den sista mycket stor i jemförelse med de öfriga, i kanten 

 i'undad ; på sidorna vanligen besatt med höga glesa ribbor, hvilka i 

 vindningens kant bilda sammantryckta tänder eller äro utdi-agna till 

 borst. Mynningen stor, sned, tillfölje af den platta ytterkanten eller 

 ytterväggen och den starkt bugtade spindelkanten eller innerväggen 

 tillplattadt halfrund, vid båda ändarne spetsad. Munsömmen hvass, 

 sammanhängande, emedan dess båda kanter utgå invid hvarandra 

 på näst sista vindningens undre sida ; ytterkanten mer eller mindre 

 starkt utdragen och afrundad, spindelkanten inskuren. — Djuret 

 hvitgult. 



Monstr. Skalet bildar ett något sammantryckt, fritt, rakt, en- 

 dast i ena ändan böjdt och otydligt inrulladt rör. 



Förekommer i kanaler, dammar, sjöar, bäckar, åar o. s. v. på 

 alger, andmat och andra vattenväxter öfver hela Sverige, åtminstone 

 till och med Dalarne. — Cristatus var. a) är af Cand. B. Lund- 

 gren meddelad från Rosenlund vid Malmö och ^j) Naut. af Dokt. 

 Witt från dammarne straxt norr om Carlshamn. 



b) Munsömmens spinäeJhanf ral:. 



12. Plaiiorbis complauatus (Lin.) Dräp. 



Sl(d gulaldigt liornfärgaät, nästan l/la jjfaffadf 2m ^^^d<t si- 

 dor, glänsande; nafvcl trång, men djup. Br. 4—5 m. m. 



Helix complan. Lin. F. Su. p. 527. Plan. compl. Rossm. Ic. 



IL p. 16. f. 116. — P. fontanus Malm Göt. Handl. h. II. p. 129. - 

 P. complan. Malm anf. st. h. III. p. 139. — Xyl. Finl. Xaturk. h. 

 III. p. 138. Mörch S. M. Dan. p. 51. 



Skalet mycket tillplattadt, på öfre sidan svagt kouvext, på un- 

 dre plattadt konvext, med trång, men djup nafvel, tunt, genomskin- 

 ligt, gulbrunt, glänsande, mycket fint tvärstrimmadt. Vindningarne 

 4, den yttersta betydligt större än de öfriga, mot periferien små- 

 ningom nedtryckt, så att en skarp kant omger snäckan. Mynnin- 

 gen mycket sned, spetsigt hjertformig. Munsömmen enkel, skarp, 

 med ytterkanten starkt bågböjd, utdragen mycket långt fi-amom den 

 nästan raka spindelkanten ; den förre börjar straxt ofvau sista vind- 

 ningens yttersta kant, den sednare invid sjelfva nafvelgropeu, så att 

 endast en mycket obetydlig del af näst sista vinduingen blir synlig. 

 — Djuret grågult, med ett svartgrått streck på hvardera sidan om 

 nacken. 



