114 



Nerita vivipara Miill. V. H. p. 182. — Paludina vivipara Nilss. 

 p. p. H. M. p. 88. — Rossm. Ic. I. p. 108. f. 66. — P. Listeri N. 

 & Nyl. F. M. p. 71. f. 59. - Viviparus contectus Mörch S. M. Dan. 

 p. 61. 



Skalet tunt, bredt äggrnndt koniskt, med utdragen spetsig spira, 

 olivgrönt, med 3 bruuröda, mer eller mindre tydliga läugsband, fin- 

 strimmigt, genomskinande, med djup och vidgad nafvel. Vindniu- 

 garne 5 — 6, bukiga, upptill stympade eller afplattade, den sista isyn- 

 nerhet bukigt uppblåst. Sömmen djupt inskuren. Mynningen run- 

 dad, med nästan tillhopagående kanter. Munsömmen inuti oftast 

 oragifven af ett mörkbrunt band. — Djuret klumpigt, Ijusbrunt, 

 svartbruut eller blåsvart, oftast tätt beströdt med gula punkter. 



Förekommer helst i stillastående vatten med dyig botten och 

 finnes i Skåne, Halland, Bohuslän, Blekinge och Kalmar län, lika 

 allmänt som föregående i de norr om dessa belägna provinserna. 

 De båda arternas utbredning i vårt land är mycket mäi-kvärdig, då 

 P. contecta är mycket allmän i trakterna af Ladoga, men P. vivip. 

 icke funnen i Finland, och då båda arterna i mellersta och vestra 

 Europa förekomma ungefär lika ymnigt. 



"Denna art föder i likhet med P. vivipara lefvande ungar. Uti don 

 utvidgade äggledaren finner man 1 — 3 med skal försedda embi'yoner, utom 

 en mängd ägg i olika utvecklingsgrader. Uti ett äggbärande individ af 

 30 millim. i längd och 25 i bredd, var den till födsel färdiga ungen 7 

 m. m. bred och 6 m. m. lång. Skalet hos densamma ytterst tunt och 

 genomskinligt, utan nafvel, Ijusgronaktigt-hornfärgadt, med 2 — 3 ljusbruna 

 längsband, öfverdraget af en tunn epidermis, på hvilken finnas 2 - 4 skarpa 

 och fina långsgående, med långa cilier försedda ränder eller veck; emel- 

 lan dessa skönjas finare strimmor, besatta med mycket korta hår. Vind- 

 ningarne 3 '/j, upptill vinklade, den sista ofantligt stor, nästan dubbelt så 

 bred, som de öfriga tillsammans; spiran kort och skarpt spetsad. Myn- 

 ningen mycket stor, upptagande -'/^ af skalets hela höjd. I den mon ska- 

 len tillväxa och bli äldre, afnötes epidermis och de skarpa ränderna dera 

 försvinna, så att man på större exemplar endast på den sednast tillväxta 

 delen af sista vindningen ser epidermis med bibehållna korthåriga längs- 

 strimmor. På skalen hos äldre exemplar finner man deremot fina tvär- 

 strimmor, hvilka saknas hos ungarne." Nyl. Bidr. till Finl. Naturk. h. III. 

 p. 140. Dessa observationer på skalets förändringar öfverensstämma full- 

 komligt med dem Förf. sjelf gjort. 



Gen. 22. Bitliiitia Prideaux, Gray. 

 Djtrret utdraget, nästan cylindriskt, med en i främre ändan 

 tvär, bakåt afsmaluande, spetsad fot ; trefvarne långa, borstlika, slaka, 

 med ögonen oskaftade vid basen ; nacken utan flikar ; hannens köns- 



