180 

 Fa in. 5. TJnionidaB. 



Djuret med framtill uch nedåt öppen mantel, hvars flikar äf- 

 veu baktill äro fria, men bilda der tvenne nästan rörformiga öpp- 

 ningar genom de bågformigt emot hvarandra böjda kanterna. Den 

 öfre öppningen är minst och utgör auus, den nedre är störst samt 

 rundtomkring försedd med syllika biliang ock genom den indrages 

 vattnet till gälarne. — Musslan aflåug, oliksidig, invändigt starkt 

 perlmorglänsande, på yttre sidan betäckt af en olivfiirgad hinna, som 

 vid bucklorna är mer eller mindre afnött ; låsbandet alltid utvän- 

 digt tydligt. 



Gen. 8. Uiiio Retzius. 



Musslan med vanligen tjocka och grofva låständer, en på högx-a 

 skalet och två på det venstra, samt lamellformiga sidotänder, lika- 

 ledes en på högra och två på venstra skalet. 



Detta slägtes arter hafva, i förhållande till Anodonta, en mot 

 bakre ändan afsmalnande, utdragen mussla, med ganska fasta och 

 tjocka skal, ehuru såväl musslans form, som skalens tjocklek äfven 

 hos dem mycket äro beroende af lokalen. De firekomma i sjöar, 

 åar och bäckar, hvarest de uppehålla sig på bottnen bland grus och 

 slam. Slägtnamnet kommer af ordet toiio, som betyder perla och 

 är ett masculinum, icke af ordet unio, förening, som är femininum, 

 hvarföre de adjektiva artnamnen måste hafva maskulina ändelser. 



1. Några engelska författare (t. ex. Lea och Reeve) erkänna icke 

 Retzius såsom namngifvare åt detta slägte eller upptäckare af de arter 

 som i Nov. Test. Gen. beskrifvas, utan tro "that the genus belongs to L. 

 M. Philippson, the author of the 'Dissertation,' Retzius being the presiding 

 officer of the institution where this thesis was presented." Att detta på- 

 stående är oriktigt, veta vi, men det är icke första gången, som den form, 

 hvarunder de akademiska dissertationerna fordom framträdde, har kom- 

 mit utländningar att gifva författarenamnet åt respondenten, då det till- 

 kom prfeses. 



2. Af de tre slägten vi hafva af familjen Unionid» är slägtet Unio 

 rikast på arter, äfven om vi frånräkna den mängd former, som några 

 författare anse för egna species, andra icke. Största antalet tillhör sjöarne 

 och strömmarne i Norra Amerika, hvarest öfver 400 arter ftirekomma. 

 Södra Amerika har endast 28, Australien 2, Afrika 6, Asien 33 och Eu- 

 ropa omkring 10 arter. Anodonta är deremot relativt rikast på arter i 

 S. Amerika, der 32 species äro funna, då Australien har 1, Afrika 2, 

 Asien 8, Norra Amerika 50 och Europa 1 arter. Margaritana eger i 

 Europa blott 2 species, de öfriga tillhöi'a N. Amerika. 



