PUBLICACIONS" DE I-INSTITUT DE CIENCIES 
GENERE VENUS LisngU. 
(Lám. TI, figs. 11-20.) 
C. gruixuda, oval, diversament esculturada, amb les vores finament dentades 
de dintre; lúnula distinta; lligament sortit; xarnera formada en cada valva per 
tres dents cardinals divergents, freqúientment bífides; sinuositat paleal petita, 
angulosa. 
1 $ Esculturació radiant que domina sobre la trangversa ............. V. ovata 
1 > transversa que domina sobre la radiant.............. 2 
> E CFSUD BIOS A a TARA 3 
ANS SAS a E AO Ono dÓ yaa de 4 
3 Lámines concentriques fortes, tuberculoses en els extrems......... V. verrucosa 
¿ » » Pres, motu berculoses o aio V. nuz 
4 S » aixafades, robustes, lliures solament de la vora........... 5 
1 » primes, lliures per ambdúes Cares...........o..ooooooocos. V. casina 
5 S » nombroses que passen al corselet ........ nuca Y gallina 
l » poc nombroses que acaben a la vora del corselet.. e...  V. fasciata 
V. casina Linneu. 
(Lam. TI, figs. 11-12.) 
C. mitjana o petita, circular un poc allargada transversalment, deprimida; 
superficie de lamines concéntriques primes, fulloses, reflectides envers P'ápex, acom- 
panyades d'estríes també concentriques molt fines i Valtres estríes radiants borro- 
ses, un poc visibles en la regió posterior; color blanc groguenc, sembrat de taques 
rogenques que, a voltes, conflueixen afectant la disposició radiada. 
Hab.: Tossa i Pineda (Tomás), Mataró (Hidalgo, Salvañá), Vilassar (Chía) i 
Barcelona (Hidalgo, Martorell). 
Obs.: Se troba a profunditat considerable. Les estrelles de mar la contenen algunes 
vegades. 
Es especie poc comú, de la qual sols s'ha citat la var. ex-forma 
Rusterucis Payraudeau, de mida més petita i de forma més transversa, 
recollida pel Sr. Rosals a Llansáa i per nosaltres a Vilassar dintre de les estrelles 
de mar. 
En la platja he trobat exemplars morts, del tipus, que tenen 47 mm. d'am- 
plaria i 45 Valgaria, peró aquestes dimensions són excepcionals en nostres costes. 
La sola especie amb la qual té alguna semblanga és la V. verrucosa Linneu; peró 
aquesta és més inflada, més grollerament esculturada i les lámines hi són groi- 
xudes i tuberculoses en els extrems. 
No ha sigut trobada fossil a Catalunya. En altres paisos circum-mediterranis 
se la cita ja en el pliocénic. 
20 
