PUBLIC'A'CIONS DE L“INSTITUT"DE/ CIENCIES 
retorta Locard, semblant al tipus de Pespecie, peró amb la conquilla prima i 
brillant; 
rostrata Locard, forma irregular, transversa, vora ventral sinuosa cap al dar- 
rera, color semblant al del tipus. 
La var. pulchella Lamarck, que cita el Sr. Tomás a Lloret, és una forma propia 
de les costes d'Alger. 
Les nombroses transicions que s'observen entre'l tipus del 7. aureus i les seves 
varietats i mutacions són una prova irrecusable de la unitat específica de totes elles. 
No obstant de la seva variabilitat, no és facil confondre aquesta especie amb 
cap altra de les que del mateix génere viuen en nostres costes. La impressió dels 
soles que circumsecriuen la lúnula bastará per a distingir-la. Es aquest un carácter 
constant i facil d'apreciar, malgrat que no l'havem vist consignat per cap autor. 
Les dimensions d'aquesta especie oscillen entre límits molt.extensos: els majors 
exemplars tenen 36 mm. d'amplaria, 25 d'algaria i 18 de gruix. 
Se P'ha trobada fossil solament en el quaternari antic de Vilassar de Mar (Al- 
mera). 
T. decussata Linneu. 
(Lám. 11, fig. 4.) 
C. gran o mitjana, solida, oval transversa, foscament truncada en la part del 
derrera; lúnula ben marcada, limitada en cada valva pel relleu de la primera cos- 
tella; superficie llustrosa, esculturada per costelles radiants, estríes concéntriques 
i soles de creixement; les estríes, al creuar les costelles determinen una reticulació 
molt marcada, sobretot envers els extrems de la conquilla, en qué aquestes prenen 
Paspecte nodulós; coloració lleonada, amb clapes i punts rogencs, disperses 0 con- 
fluents, determinant a voltes la disposició radiada; interior blanc o groguenc. 
Hab.: Catalunya (Graells), Llansá (Bofill, Maluquer), Cadaqués (Tomás), Cal- 
detes (Salvañá), Mataró (Hidalgo, Salvañá), Masnou (Maluquer), Barcelona (Hi- 
dalgo, Martorell, Elera, Tomás, Rosals), Tortosa (Montserrat) i San Carles de la 
Rápita (Hidalgo). 
Obs.: Viu a poca fondaria, entre fanc i Varena. 
Locard (1) considera com a tipus d'aquesta especie la forma que's troba en 'At- 
láantic, i separa la que viu en el Mediterrani amb la denominació de T. extensus. 
Bucquoy, Dollfus i Dantzenberg han provat d'una manera irrecusable que 
la opinió de l'autor esmentat és completament erronia i han restablert per a la 
forma de nostres mars el primitiu nom de Linneu. La de l'Atlantic correspón a la 
T. fusca, Gmelin. 
Ambdúes formes, semblen, a primera vista, ben distintes; pero, com fan notar 
(1) Locard (A.). Étude critique des Tapes des cótes de France, in Bull. Soc. Malac. de France, 
n,* 2, 1886. 
16 
