FAUNA MALACOLOGICA DE CATALUNYA 
Un pocs exemples presos a P'atzar ho provarán plenament. 
Certs autors assenyalen en nostra costa els Triton tranquebaricus i succintus, 
les Cypraea moneta i annulus, la Meleagrina margaritifera, el Tapes virgineus i 
algunes altres especies sense cap mena de dubte exótiques. 
Per haver-se aclimatat temporalment en el port de Barcelona, i en les aigiies 
próximes a elles la Purpura floridana (P. barcinonensis) i el Mytilus exustus, s'han 
donat ambdúes especies com formant part de la nostra fauna, i fins la primera com 
a característica d'ella. 
En alguns catálegs s'hi troben continuades especies decididament pelágiques, 
sens altra raó que la d'haver sigut recollides llurs conquilles en nostres platges. Es 
un error greu, puix ni elles ni les abismals, són propies de la fauna costera, única 
que deu considerar-se verament regional. 
Els moderns progressos científics no permeten tampoc mantenir en els catálegs 
malacológics els comptats braquiópods que s'han assenyalat a Catalunya. 
No són, no obstant, aquestos errors ni els més nombrosos ni els més importants, 
puix qualsevulla malacóleg mitjamament illustrat se'n donará compte desseguida. 
Del que convé, sobretot, purgar la nostra fauna malacológica, és de les espe- 
cies fetes, sense raó, a despeses d'altres ja conegudes. Lleus diferencies, a voltes 
variacions solament individuals o modificacions patológiques o teratológiques, han 
estat suficients perque certs autors separessin de especie matriu, formes que ni tan 
sols ofereixen carácters prou definits per a formar-hi senzilles varietats. Exemple 
d'aixó són les nombroses denominacions que han rebut les de la Helix variabilis i 
les del Tapes aureus, especies ambdúes que's caracteritzen per la seva extremada 
mutabilitat. 
Algunes voltes, formes aberrants d'especies ben conegudes han estat preses 
per altres, malgrat que, segons l'expressió de Mr. Caziot, ne tenen sols en realitat 
la silueta. No d'altra manera exemplars anómals de Helix Arigoi, o sies vol de la 
H. cespitum, s'han convertit en Helix Terveri, megastoma o altres que tenim la cer- 
tesa que no viuen a Catalunya. 
Amb aitals errors i exageracions s'ha enriquit la nostra fauna malacológica amb 
un considerable nombre d'especies fantástiques, sols existents en limaginació dels 
quí han divulgat la llur presencia en nostre país. 
I'abominable tendencia a fer especies i la d'admetre les que sens motiu han fet 
altres, és un veritable flagell per a la Ciencia, puix lluny de contribuir al seu pro- 
grés, com alguns pretenen, fan cada volta menys asequible i més difícil el seu conreu. 
Encara que no tan precisa com la revisió de les especies, ho és, també, la de 
les localitats on han sigut citades. Són moltes que fins avui sols han sigut trobades 
mortes en les platges o en els detritus dels rius i torrenteres, en el qual cas no's 
pot afirmar quina és la seva veritable habitació, i caldrán noves recerques per a 
fixar-la d'una manera exacta i definitiva. 
Del que acabem de dir se dedueix la conveniencia, millor diré la necessitat, 
de procedir a la revisió de totes i de cada una de les especies fins avui citades a 
15 
