20 
het tilstöter, at thesse icke förmä then samma at bärga, 
fänga och sig nyttig göra *), bör thet ej wägras andre, som 
thertil hugade äro, at med Jordägare, i slikt fall, uti Fisket 
deltaga, när the sig thertil anmäla. 
För Fäste och beqwämlighet wid annars land betale 
dock then Fisket nyttjar, efter omständigheterne och Stran- 
dernes beskaffenhet, thet, som Kongl. Maj:ts Befallnings- 
hafwande pröfwar skäligt utsätta, hwilket sä lämpas bör, at 
Jordägaren til alla delar hälles skadeslös. Skjälar, Uttrar 
och andra skade-djur i Sjön mä& en hwar saklöst fänga och 
fälla, p& hwars grund the anträffas, jemwäl ock Lommar, 
Mässar och Hägrar, säsom Fisködande; Swanor dock undan- 
tagne, jämte the lägenheter, som för enskilt rättighet til 
Skjälfänge skattlagde äro och hwarwid Innehafware, utan 
inträng, böra bibehällas; Men all matnyttig Sjö-fogel mä, 
wid bot efter Lag och the om olofligt skjutande utkomne 
Förordningar, icke fängas eller utödas, emellan Wärfru- och 
Larsmässo-dag, wid hwad Strander thet wara mä, mindre, 
wid lika wite, theras ägg och ungar ofredas eller förstöras. 
8.9. 
Utan rätter Jordägares lof och minne fördriste sig in- 
gen, wid thet straff Lag förmär, at nyttja thess enskylte 
Fiske-watn eller & thess grund inrätta byggnad och annan 
anstalt, ej eller at fänga matnyttig Sjö-fogel nägon tid pä 
äret; Hwarföre then, som sädan rättighet sig förwärfwa will, 
äligga skal at therom med rätter Jordägare sig förena och 
gjälle hwad, p& sädant sätt, friwilligt afhandlat blifwer, som 
ock för innehafwarens wälfängna egendom, efter Öfwerens- 
kommelsens lydelse, är at anse, sä länge fiske eller saltning . 
ther underhälles. 
Dock blifwer ingen tillätit, at, igenom thylike öfwer- 
enskommelser, eller & allmänna platser, inkräckta sig större 
*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 179— 181, 259, 260. 
(Utg. anm.) 
