57 
thy förutan ej stode at erhällas, och hwilken mängd utgör 
hufwudgrunden til Rikets winst wid Handteringen: Upkö- 
pare skola betjena bäde Fiskaren och Saltaren pä egen ri- 
sico at kringföra och försälja den färska Sillen och uprätt- 
hälla den concurrence, som i all slags handel utgör Lifwet 
och bibehäller en täflan äfwen s& nödig wid inköp som 
försäljning af all slags wahra, rä eller förädlad; de skola 
öka antalet af bätar, säljare och arbetande händer ı Skär- 
gärden, hwilke förstnämde, näst Notarne, skola wara de 
angelägnaste redskap, som under fiske-tiden fordras; Och 
hwad priset pä färska Sillen widkommer, som förmenas at 
Upköpare dyrka eller fördyra; s& skall erfarenheten witna, 
at det samma regleras efter den mer eller mindre tilgäng 
som fäs ur Hafwet, förr eller sednare ärstid af sjelfwa fäng- 
sten, Saltares egna olika speculationer emot hwarandra, 
wisse Handels-Conjuncturer uti afsättnngen med mera: 
Men den hufwudsakeligaste nyttan af Sill-Upköpare skall 
wara den, at de skola upmuntra Fiskaren, som är hufwud- 
personen wid hela denna widsträckta handtering, i det han 
skall f& nyttja sin frihet under en wig afsättning, enär och 
til hwilken han behagar, forekomma ett skadeligit Mono- 
polium pä& den färska Sillen, hwaraf eljest nägre f& i Skär- 
gärden nära intil Fiskelägen anlagda Sill-salterier kunde 
komma i besittning, hwilket innom f& är skulle ödelägga de 
stora och kostsamma Salteri-Inrättningar, som wid Städerne 
Götheborg och Uddewalla äro gjorde. 
När desse & ömse sidor anförde skäl och omständig- 
heter behörigen öfwerwägas; sä synas de wara kraftigast, 
som räda til Sill-Upköpares bibehällande, ty eljest skulle 
antingen Fiskeri-Idkaren sig förskaffa och underhälla de 
flere hundrade bätar, som til färska Sillens afförande til 
Salterierne behöfwas, eller ock Saltaren göra detsamma, 
hwilket skulle förorsaka en stor kostnad, möda och twäng, 
bäde för den ene och den andre, men i synnerhet för Fi- 
_  skeri-Idkarne, som behöfwa all sin tid til fiskandet allena 
