18 
ej lärer sakna grund synes deraf, att insektlarver i mängd 
(särdeles af myggslägtena Culex och Chironomus) om som- 
maren uppehälla sig i det föga salta vattnet längs hela 
Bottniska vikens stränder. 
b) De tvä SS (1766: II, 16 och 17), som handla om 
“yakar a is" och om Frskdammars inrättande, äro visserli- 
gen i god afsıgt tillkomne; men vakarne & isen gagna egent- 
ligen blott i sädana smä insjöar eller dammar, som ej emot- 
taga nägot betydligare tillflöde af ständigt rinnande vatten. 
I de norra provinserne, hvarest dessa tillflöden om vintern 
alldeles uttorka, skulle vakars uppehällande pä& större vat- 
ten föga gagna, äfven om det vore möjligt för den starka 
frostens skull. Naturen drager der sjelf försorg om vaknin- 
gen pä ett längt verksammare sätt genom isens tidtals ske- 
ende söndersprickning vid temperaturförändringar och vat- 
tenminskning. Uti smä gölar, der vakningen oftast är gag- 
nelig, är fisket vanligen en eller fä jordegares tillhörighet 
och torde lämpligast kunna öfverlemnas ät deras enskilda 
omsorg. I fall fisket pä sädane ställen nägot flitigare be- 
gagnas, plägar dessutom vakar hällas öppna just för detta 
ändamäl. 
c) Vid inrättningen af Fiskdammar, $S 17, kan anmär- 
kas, att man i värt klimat näppeligen lärer med framgäng 
kunna hälla annan nyttig fiskart än Ruda uti smärre konst- 
sjorda fiskedammar. I .insjöar eller större naturliga dam- 
mar kan väl fiskplantering vara af nytta, men äfven detta 
torde allenast böra tillhöra den enskilda omtankan. Uti 
Commerce-Üollegii förslag till ny Fiskeristadga finnes, i en- 
lisghet med denna äsigt, icke heller nägot om detta ämne. 
4. Säsom redskap, hvilkas bruk vid insjöfiske torde 
böra vara förbudet, kunna följande anföras: 
a) De & somliga orter brukliga Puls- och Stötnotar, 
som dock endast kunna vara skadliga genom fiskelekens 
förskingrande, äfvensom Notkilar af väf samt i allmänhet 
