19 
sa täta notkilar och mjärdar, at de borttaga det späda yng- 
let; hvilka alla redan äro förbjudna i Kongl. Förklaringen 
af den 24 Jan. 1771 och till en del i 1766 ärs Stadga (III, 
15, mom. 2). Dessa redskap, som blott kunna komma i 
fräga vid sötvattensfiske, torde lämpligast kunna omnämnasıi 
sammanhang med de öfverenskommelser, som anbefallas i 
gamla Fiskestadgan (1766: III, 14.) 
b) Ljusterfiske vid bloss, eller sä kallad Eldstödning an- 
ses vara ett genom fiskelekarnes störande och bortskräm- 
mande ganska skadligt fiskesätt och förbjudes säsom sädant 
helt och hället “under lektiderna“ i Kongl. Förklaringen af 
1771. Detta oaktadt bibehälles det ännu allmänt i de sko- 
giga provinsernas insjöar, floder och inre skärgärdar, särde- 
les om vären för fängsten af gädda, och betraktas ej blott 
säsom näringsfäng, utan nästan ännu mer säsom ett nöje. 
Efter all anledning lärer den anförda förmodan om dess 
skadlighet endast grunda sig derpä, att eldstödning verkat 
skadligt p& braxenlek. I grannskapet af laxfiısken säges. 
det äfven vara ofördelaktist för leken om hösten och för 
bortskrämmandet af den uppgäende fisken vär- och sommar- 
tid. Men denna sägen tyckes hvila pä lika sä& lös grund, 
som den nyss anförda, sä att ätminstone ej skäl tyckes fin- 
nas att utsträcka förbudet deremot vidare, än till de ställen, 
der Lax eller Braxen leka. Under vintern, dä laxen vistas 
i hafvet, kan detta fiske svärligen företagas. Den enda tid, 
dä detsamma kunde begagnas, utan att sammanträfia med 
laxfisket, vore säledes i slutet af sommaren, dä laxen pä 
hvarje ställe dragit sig längre upp. 
c) Man har i arbeten om fiskeri framstält den önskan, 
att forbud mätte utfärdas mot fiske med ätskilliga slags 
hugg-redskaper af krokar och draggar, med hvilka fiskaren 
p& mäfä hugger i fiskstimmet, och dervid ofta skadar eller 
sönderrifver flere fiskar än han fängar. Dit höra t. ex. 
pimpling efter strömming inomskärs och ett nog allmänt 
vinterfiske genom vakar pä tjock-is, lakskitva o. s. v., äfven- 
