82 
ett par ställen vid Halland. Sillen synes, sä& vidt för han- 
den varande underrättelser upplysa, öfverallt i dessa trakter 
leka om hösten; dock finnas i Östersjön äfven sillvarieteter, 
som leka om vären. Hafvet, jemfördt med det vid Bäknn 
län, emottager der öfverallt betydliga qvantiteter sött vatten, 
har öfverallt mindre djup, nemligen blott 12 till 20 famnar, 
och är mindre rikt p& smä sjödjur, som utgöra sillens föda, 
hvilket allt torde bidraga dertill att qvantiteten af sill al- 
drig kan blifva s& betydlig der, som längre norrut. Det 
synes sannolikt, att de stora sillfisken, som omtalas frän 
forntiden vid Falsterbo och andra ställen i södra delen af 
Östersjön, varit stora blott relativt till sillens dävarande 
värde, emedan man ännu ej hade funnit och lärt sig taga 
sillen p& de ställen, der den var ännu ymnigare. Dessa 
fisken voro kanhända föga betydligare än de nuvarande ; 
samma orter; men dessa torde nu bedrifvas pä andra stäl- 
len än dä, till följd af förändringar i hafsbottnen. Falsterbo 
var blott centralpunkten för ett Compagnie, som fiskade 
vida omkring. Fisket, som hufvudsakligen bedrifves med 
sättgarn (Skötar, Näringar) om sommaren, ger säledes en 
mindre ymnig vara, hyaraf den s. k. Kullasillen mest före- 
kommer i handeln; men denna vara är god, emedan sillen i 
allmänhet fängas före lektiden, medan den är fet uch kött- 
full. Vid detta fiske är för närvarande intet behöfligt att 
föreskrifva, men det omtalas här dels säsom supplement till 
det nästföoregäende och nästföljande, dels emedan det kom- 
mer att längre fram äberopas. 
9. Sillfisket vid Bohus län är af en nägot olika be- 
skaffenhet. Den sill, som derstädes gär in för att lägga 
ägg, och som äfven tidtals visar sig i grannskapet af landet 
utom fortplantningstiden, lefver och tillväxer iden hafstrakt, 
som kallas Skagerrack, hvilken bibehäller samma karaktär 
som Nordsjön och Norska hafvet. Den har betydligt djup, 
nemligen 80—150 famnar och emottager i förhällande der- 
