85 
till en obetydlig massa flodvatten samt är rikt p& smä sjö- 
djur, som tjena fisken till föda. Sillen kan här tillväxa till 
en längt större qvantitet, och troligen är den mängd, som 
finnes der nu, dä den anses obetydlig, ändock större än 
‘den, som finnes i det egentliga Kattegat och Sundet. Den 
här alstrade sillen 'leker tidigt om vären i April och visar 
nägon liten olikhet med den i södra Kattegat, sä att fiskare 
anse sig kunna igenkänna hvartdera slaget för sig. Den 
betydliga mängd af sill, som förr gätt till vid Bohus län, 
har föranledt uppfinnandet af den stora sillvaden, hvarmed 
1,000-tals tunnor kunnat fängas med ringa besvär 1 ett enda 
drag, och detta redskap har derstädes blifvit det enda bruk- 
liga vid sillfängst, ehuru garnfiske är det allmännaste vid 
alla andra kuster af Sverige. Af äldre underrättelser synes 
dock, att man ännu p& 1780- eller 1790-talet i Bohus län 
brukat garn, för att erhälla nägot litet god fetsill, som svär- 
ligen kunde päräknas att fäs med vaden; men detta mindre 
gifvande fiske har s& kommit ur bruk, att den nuvarande 
generationen ej eger kännedom derom, och att det mött 
svärighet att deruti undervisa en och annan. 
Till detta sillfiskes upphjelpande anse vi hufvudsak- 
ligen en ätgärd vara att vidtaga, nemligen den, att, i enlig- 
het med Rikets Ständers förslag i underdänig skrifvelse af 
den 22 April 1845 *), hbruket af stora sillvadar förbjudes pä& 
det sätt, att de, som nu finnas, mä’ fä begagnas i trenne 
är, hvaretter förbudet inträder; en ny vadduk anses nemli- 
gen ej hälla öfver 2 till 3 är, ıfall den nägorlunda be- 
gagnas. -Under tiden behöfves dock, säsom redan sker, sill- 
fisket med garn uppmuntras genom premier. 
Dä just detta ämne om vadars förbjudande eller bibe- 
hällande är ett af dem, som mest af alla blifvit föremäl för 
olika äsigter, anse vi oss böra äfven här tala nägot utför- 
ligare derom och i korthet sammandraga det, som blifvit 
sagdt till stöd för vär mening. 
*) Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid.. 159— 165. (Utg. anm.) 
