105 
fogas efter formen af grundsatserna, än att äran af uppgif- 
ternas osviklighet försakas. Men den största aktning för 
theoriens läror förmär jag för min del ej skilja mig frän 
tvifvel om ofelbarheten af sädana, hvilka e) lemna fullt nöj- 
aktiga förklaringsgrunder för sig företeende fenomener och 
deras orsaker. u 
För tillfredsställande af min önskan att kunna med- 
verka till ätgärder, hvarigenom ett slut mä& omsider vinnas 
i de redan länge nog fortsatta stridigheterna om Nordsjö- 
fisket, finner jag nägon annan utväg för mig ej gifvas, än 
att behandla detta ämne till hela dess vidd enligt äsigter, 
som hos mig gjort sig gällande, och utan att anse mig bun- 
den i ett eller annat afseende al de mänga uppgifter och 
förslag, som derom förefinnas. Jag tilläter mig icke att 
klandra dessa olika uppgifter eller förslag. Fast heldre 
har jag af dem sökt hemta ledning och stöd för det om- 
döme, som vunnit stadga hos mig. Jag inser allt för väl, 
att till fullständigheten af ärendets utredning skulle höra, 
att afhandla allt hvad angär Nordsjöfisket frän äldsta tider 
intill den närvarande, uppgifva alla derom utkomna stadgar 
och författningar, förklara deras motiver, anmärka huru de 
tid efter annan blifvit ändrade genom nya, och i hvad mon 
följderna af dessa svarat mot hvad med dem äsyftats, samt 
ändtligen parafrasera alla de förslager, hvilka senast äro i 
fräga att bringas i verkställighet, men dä allt detta ej kan 
ske utan en tröttande vidlyftighet, sä inskränker jag mig 
till den uppgift, att det utkast till nya Stadgar angäende 
Nordsjöfisket, som jag tilläter mig att underställa andras 
mognare omdöme, är det resultat, hvartill jag kommit, samt 
att jag dervid gifvit akt pä& allt hvad som i ämnet före- 
skrifves i Kongl. förnyade hamnordningen 1771, allmänna 
lagen af 1734, fiskeristadgan 1766, förklaringen deröfver af 
1771, förordningen om Nordsjöfisket af 1774 samt den af 
1799, jemte de tillfälliga särskilda förklaringar och förän- 
dringar, hvilka egt rum i nyssnämnda stadgar, säsom jag 
