138 
begagna sig af fisket i Nordsjön, fritt: Att bedrifva denna 
näring antingen hyar för sig, enskildt, eller i bolag; Att 
for sädant ändamäl utrusta bätar och större fartyg; Att 
vid fisket använda antingen förut bruklig och känd red- 
skap, eller sädan, som genom vunnen nyare erfarenhet 
visat sig vara, i allo, mera ändamälsenlig än den gamla; 
Att sjelfva förfärdiga, eller annorledes förskaffa sig, den för 
fisket behöfliga redskap, jemte tjenliga käril till den fängade 
fiskens ansande och förvaring; Att, uppä ställen i skärgär- 
den, der nägot slags skada eller olägenhet derigenom icke 
kan upkomma, upföra nödiga boningshus samt byggnader 
för fiskens och redskapens förvar, likväl sä, att dertill erfor- 
dras jordegarens bifall, om marken tillhör en enskild per- 
son, men Vär Befallningshafvandes tillständ, i fall jorden 
eges af Kronan, menighet eller allmän inrättning; Att, lika- 
ledes sedan jordegaren dertill samtyckt och Vär Befallnings- 
hafvande, efter inhemtad noggrann kännedom om belägen- 
heten m. m. lemnat sitt bifall, inrätta salterier och tran- 
kokerier; Att antaga sä mänga biträden och arbetare der- 
vid, som i hvarje fall kunna erfordras, samt att den af dem 
fängade fisk, färsk, saltad, rökt eller torkad, pä stället, eller 
ä annan inrikes ort afyttra; Dock under noggrannt iaktta- 
gande af allt hvad, till befrämjande af god ordning och sä- 
kerhet samt fiskets förkofran och framtida beständ, är, eller 
kan blifva, af Oss, eller med Värt bifall, i allmänhet stadgadt. 
Be 
Vid begagnandet af de i nästförestäende $ omförmälda 
förmoner, skall iakttagas, 1:0) att allt fiske bör utöfvas med 
noggrann omtanka, icke blott pä& den närvarande stundens 
behof, utan ock pä& framtidens kraf, samt att, säledes, hvarje 
fisk-slag mäste under sin lek, eller fortplantningstid, skon- 
samt behandlas, sä att leken aldrig blifver, hel och hällen, 
förstörd, och att fiskens afföda omsorgsfullt besparas, intill 
dess den upnätt sin rätta mognad och är, med full törmon, 
