147 
rensas, och böra följakteligen hvarje fisks hufvud och inelf- 
vor alltid dä borttagas, vid vite af 5 rdr., jemte skade- . 
ersättning. 
8. 20. 
Färsk, torkad, eller rökt fisk mä säljas efter vigt, eller 
styckevis, eller i väla om 10 st. eller val om 80 st. en- 
ligt köpares och säljares Öfverenskommelse. 
8: al. 
Dä det gamla sättet, att idka storfiske, är förenadt 
med de svära olägenheter, att den fängade fiskens insalt- 
ning ofta fördröjts sä& mycket, att den tagit skada genom 
mer eller mindre stark förruttnelse och att en oersättlig 
tid gätt för de fiskande förlorad genom länga resor till och 
frän land, kräfver detta fiske, ofelbart, mycken förbättring 
för att blifva s& tördelaktigt, som det möjeligen kunde vara, 
för landet i allmänhet och särdeles för de fiskande, hvilka 
derföre, sjelfve, böra vara betänkte pä sädana förbättringar, 
bäde ıi sjelfva yrket och i den sjöfart, som det samma for- 
drar. Kongl. Maj:t vill ock, efter öfverläggning med Rikets 
Ständer, och sedan nödiga medel blifvit af dem anvisade, 
särskildt, i näder, närmare förordna angäende de ätgärder, 
som för samma förbättringars pälitliga ernäende mä finnas 
nödiga och lämpliga. 
8. 22. 
Om fiske af hummer och ostron gäller äfven hvad, som 
 angäende fiske i allmänhet är, här ofvan, föreskrifvet och 
pi amnet tillämpelist, med iakttagande deraf, att ostron- 
hbankar icke mä anses och begagnas säsom allmänheten 
tillhöriga, med mindre de ligga ute i hafvet pä större djup 
an 10 famnar, i hvilket fall de ändock böra behandlas 
efter skeende öfverenskommelser och med den försigtighet, 
att fisket icke skadas. 
