174 
ock i sa mycket högre grad en dylik omvärdnad frän staten, som 
det är semisekulärt-periodiskt och sälunda efter nägra är- 
tiondens förlopp upphör, hvadan det alltsä är af nöden, att 
man redan frän början af perioden sä hastigt som möjligt 
söker bringa näringen upp till större betydenhet, pä det att 
den ı haissillens ymniga kustbesök sig teende rika förvärfs- 
möjligheten mätte varda i högsta grad intensivt begagnad 
och det tillfällee som erbjuder sig till en vidsträckt skär- 
gärds icke blott höjande i betydenhet utan äfven skyddande 
emot de den plötsliga rıka näringen ätföljande talrika olä- 
genheterna, icke mä till det allmännas skada lemnas obe- 
gagnadt. 
Att äter statens verksamhet till näringslifvets höjande 
svärligen kan pä ändamälsenligare sätt och med större re- 
sultat utöfvas, än dä den framträder uti samfärdselns ut- 
vidgande och förbättrande, är en-allmänt nog erkänd och af 
erfarenheten bekräftad sats, hvars sanning särskildt i fräga 
om de stora hafsfıskena till och med är snart sagt obe- 
stridiig. För det nu änyo “yppade ymniga“ bohuslänska 
sillfisket är betydelsen af en ökad samfärdsel sä mycket 
mer i ögonen fallande som afsättningen af fängsten för det- 
samma hittills utgjort största svärigheten att Ööfvervinna. 
De nya samfärdselsförmoner, som behöfvas för det nämnda 
sillfiskets uppbringande till önsklig höjdpunkt, äro dels ökade 
telegraf- eller telefonförbindelser, dels förbättringar uti inom- 
skärsfarlederna och dels sammanbindandet af ätminstone 
ett par centralt inom hvar sin hufvuddel af skärgärden 
belägna lämpliga uthamnar med landets inre jernvägsnät 
medels derför nödiga uthamnsjernbanor. Af dessa samfärd- 
selsförbättringar äter äro, till följd af fiskets utöfvande huf- 
vudsakligen inuti skärgärden, de nämnda farledsförbättrin- 
garne & ena sidan af synnerligt betydande vigt och ä andra 
sidan i förhällande dertill jemförelsevis helt mättligt kost- 
samma. 
För ästadkommandet af en oafbruten inomskärsfarled 
