284 
gare p& Sillisket och 2 Hukare pä Cabeljou fisket. Det 
gjorde mera, och til at försöka, hwad som kunde stä at ut- 
Yätta med fiskerierna i Östersjön, afsände det 1 Jagt ät 
Pommerska kusterna och 1 annan up til Botniska Wiken 
til det sä kallade Fingrundet pä Sillfiske. P& dessa ställen 
wankade wäl Sill, men mänga swärigheter och hinder stä& 
ännu i wägen, at ej Sillfisket pä& de ställen med fördel kan 
idkas. Sill Buyserne och Cabeljou Huckarne hemkommo 
äfven med mycken liten fängst. Alt detta kunde intet för- 
minska Compagniets drift och nit, at til Rikets’heder och 
bätnad försöka pä& flera ställen. Det war bekant, at man i° 
Bohuslänska Skärgärden fängade en myckenhet af 
Sill®, men Skärbönderna kunde hwarken rätt ansa den Sil- 
len de fängat, icke heller ansade de al den de kunde fänga, 
utan kastade ofta tilbaka ı sjön den fisk, som de ej sägo 
sig wara i ständ at hinna med at ansa eller försälja uti 
de omkringliggande orter, til hwilkas behof de endast id- 
kade fisket. Compagniet sände fördenskull i Oct. detta 
äret dit 1 fartyg med redskaper, tunnor och salt, samt folk, 
som skulle ansa Sillen, men dä det ankom i Bohuslänska 
Skärgärden, war redan tiden til Sillfängsten all, s& at de 
endast uplade sina waror pä& en Compagniet tilhörig Ö 
Käringön kallad, hwarest Compagniet har et läge för Ca- 
beljou fisket, utsökte sig lägliga fiskeställen och inrättade 
Skärgärds folket uti hwarjebanda til fiskerierna hörande 
handalag, hwilket alt kommit de följande ären wäl til pass. 
Är 1751 fortsatte Compagniet fiskeriet med samma drift 
som det förra äret, och hade haft den Iiyckan, at se sig ri- 
keligen belönt genom en tämmei. wacker fängst, s& framt 
Compagniet ej tillika haft den olyckan, at wid en om hösten 
timad stark storm förlora inemot twä tredjedelar af sina 
nät, utan den skadan, som sjelfwa fartygen ledo. Denna 
olyckan war sä mycket större, som til hwar Buys fordras 
*) Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1385, sid. 2, 5. - 
(Utg. anm.) 
