305 
porterade nedsaltade Sillen öfverhufvud ärligen till 200,000 
— 250,000 tunnor, och mer än ett är utclarerades ifrän 
desse trenne Tullkamrar 80,000 ähmar Tran; samt frän hela 
Skärgärden mera än 350,000 tunnor Sill och 120,000 ähmar 
Tran. Genom säkra och pälitliga underrättelser bevarade 
ifrän den tiden, kunde deremot denna rörelse inom f& är 
upphinna samma fullkomlighet, om icke öfverstiga den, ge- 
nom bättre calculer, och genom undvikandet af de fel, som 
förut förefallit. ( 
Som mycket, egentligen rörande Sillens Naturalhistoria 
äfvensom Sillfiskerihandteringen, blifvit p& andra ställen af- 
handladt, inskränker man sig här vid nägra Anteckningar, 
dels säsom rättelser af visse uppgifter, dels säsom upplys- 
ningar för framtiden. 
Att Sillen haft sina perioder i anseende till sin an- 
komst till Svenska stranden är väl bekant. Före 1747 
hade man i mer än ett halft ärhundrade saknat den, och 
det var dä& som fisket är frän är Öökades; men omkring 
1800 började det att äter aftaga och upphörde alldeles 
med är 1807. Sillstimmarne visade sig ı början i Augusti 
och September mänader, men instälde sig slutligen allt' se- 
nare. Sillen kom väl det ena äret efter det andra, tre 
veckor eller en mänad senare än som den, efter talesättet, 
instötte i fjordarne det sistförflutna äret; dock postponerades 
perioden smäningom sä, att den vid ofvannämnda är icke 
inkom i fjordarne förrän i Januarii mänad, och 1801 ı Mars 
och början af April. Sedermera visade den sig vid Jultiden 
aldra tidigäst, men eljest i Februari, Mars samt April. 
Uti den rikaste fisketiden hände dock nästan hvarje 
är, att Sillen kunnat fiskas i myckenhet ocksä värtiden, men 
som saltningsbehofvet redan var uppfyldt och Sillen icke 
var sä fet, att Tran med nägon fördel deraf kunde kokas, 
och oftast vadorne blifvit söndertagne och vadlagen hem- 
gängne, blef sällan nägot af denna Värsill fängad. När 
Sillen började visa sig 1747, och dä upptäcktes genom no- 
20 
