306 
tar, hvilka vid Aspholmen drogos efter makrill, och i dess 
ställe befunnos fulla af Sill, besökte den först den södra 
Skärgärden, som räknas ifrän Klädesholmarne och söder 
ut, dä den norra gär upp till Soten ifrän Klädesholmarne, 
tıli flere är framät p& 1750-talet*. Derefter fiskades den 
endast omkring Marstrand, uti Kongelfs Skärgärd och i den 
norra Skärgärden. Vid Klädesholmarne har den merendels 
funnits i början af fisket alla ären, och derifrän strukit in 
i fjordarne, i öster och norr, allt intill 1780-talet, dä den 
äterkom till den södra Skärgärden och der fiskades lika sä 
ömnigt som förut i den norra. 
Orsaken till desse flyttningar torde väl kunna upp- 
täckas. Vid den tiden ville man härleda den frän Tran- 
grumsets fria utlopp i sjön ifrän Trankokerierne. Men Tran- 
kokningen var ännu icke uppfunnen, dä Sillen flyttade sig 
norr ät, och desse förädlingsverk blefvo i mängd anlagde 
uti den södra, s& snart Sillen drog sig derät, utan att deras 
tillverkningar och aftall föste den derifrän uti mer än 20 är, 
eller allt intill fiskets slut. 
Säsom, kanske, hörande till Sillens natur, bör anmär- 
kas, att Sillen alltid tycktes söka färskt eller sött vatten, 
emedan den fängades icke endast uti Götheborgs Riviere och 
Elfvefjorden, utan äfven högt upp i Götha EIf ofvanför Gö- 
theborg och uti den grenen, som kallas Nordre Elf. Lika- 
som den, efter sin flyttning till norra Skärgärden, länge och 
i största myckenhet fängades uti Hakefjorden och ofvan 
Syanesund, samt uti Gullmarsfjorden och allt upp till Salt- 
källan. Elfve- och Björköfjordardarne hafva ocksä sedermera 
längst bibehällit fisket. 
Det torde ock förtjena anföras, att, sedan det ömni- 
gare fisket upphörde, nägra bätar med fet Sill, som befun- 
nıts äga bäde mjölke och rämm, ärligen kommit för 2—3 
dagar till Torgs vid slutet af Maj eller början af Junii. 
*) Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1885, sia. 2, 5, 292, 296—298. 
(Vtg. anm,) 
