315 
stundom Öömnigare vid de södra stränderna, säsom nyligen 
efter berättelse vid Rügen och Ysedom skall hafva händt, 
stundom äter vid den nordliga kusten, i Blekingen och Skän- 
ska vallen, fastän aldrig i den mängd, som fordom skett 
vid Skanör och flerstädes. Bohus läns fiskare vilja pästä, 
att denna Sill är af annat slag än den som utgjorde Bohus- 
länska fisket, och af dem benämdes riktig Hafs-sill. För 
mig, som icke vägar afgöra detta, synes Kulla-sillen vara 
nägot mindre och jemnstor, som troligtvis härleder sig frän 
lika stora maskor pä näten, hyarmed den fängas. Emeller- 
tid föregifves ock, att den har smärre hufrud och är tjoc- 
kare samt ett par tum kortare än Hafs-sillen. 
Om Sillen söker uppgrundningar eller vidsträcktare 
stränder vid lektiden, sä& tyckes att den, i likhet med an- 
dra fiskslag, skulle dertill hafva en i det närmaste bestämd 
lika tid hyarje är. 
Att sillen ı början af fisket i Bohus län, höst eller 
vinter, alltid hade rämm och mjölke, men lıkväl icke sä& 
allmänt vid Jultiden som tidigare pä hösten, och att den 
qvarlemnades är allmänt bekant, liksom det är ganska sä- 
kert, att Sill, som tidigt pä& sommaren blifvit fängad uti 
Gäsesund och stundom pä& Björköfjorden, äfven varit med 
rämm rikligen försedd. Säväl vid Varberg som uti Sundet 
fäs liksa rämm-sill. 
Om Sillen, antingen för denna eller annan oss obekant 
orsak, söker sött strömvatten, synes det äfven som tiderna 
dertill borde vara lika alla är. I de senare ären af sista 
fisket, dä Sillen dröjde att instöta i fjordarne, troddes de 
blida vintrarne vara till detsamma vällande, och pästods att 
vattnet skulle blifva kallare och bergen snöbetäckta, innan 
den skulle förväntas, likasom ingen hade sig vidare bekant, 
att det bästa fisket 30 är förut och ännu senare inträffat i 
Augusti och September. 
Det är ock en del som föregifva, att orsaken till Sil- 
lens uteblifvande härrörer ifrän den talrikare mängd Tum- 
