541 
stätt mot den visserligen begqväma, men ovilkorligen ganska 
siftiga lödningen med zinkklorid säsom flussmedel, borde 
ı stället alltid användas salmiak eller harts. 
Hvarje lock bör genomstickas med ett fint sylhäli dess 
midt, och för att undvika att fä en fördjupning rundt om 
detta lufthäl, bör det pressas eller släs, innan locket fast- 
sättes. Om koksättet N:o 1 användes (se sid. 343), drypes 
en droppa tenn genast öfver hälet, och genom att sedan vid- 
röra, denna droppa med en lödkolf, lemnas luften tillfälle 
att komma ut igenom hälet. 
Pä lockets motsatta (inre) sida fastlödes en liten bäg- 
formig bleckremsa (bryggan) under hälet, s& att bägen 
stär ungefir 3 mm. ifrän och inunder öppningen, och är 
dess ändamäl att, dä luften och ängan utströmma, skydda 
hälet frän att blifva tilltäppt genom konservens inträngande, 
samt att underlätta öppningens igenlödning, emedan vid 
tennets ditdrypande en liten tennpelare bildas upp frän 
bryggan till hälet och igentäpper detta. Utan att detta 
försigtighetsmätt iakttages, fiyter en del tenn genom hälet 
in i burken och bildar tenndroppar här och der uti kon- 
 serven, hvilket ser särdeles illa ut. För alla flata och stora 
burkar är en sädan brygga nödvändig, för cylindriska bur- 
kar kan den undvaras, ty kärlets form gör att konserven 
ej tränger alldeles upp emot locket. Men skulle svärighet 
uppstä, att den förutan kunna igenlöda burken, bör den 
användas, och kostar den i vanlıga fall nästan intet, dä ju 
det eljes värdelösa bleckaffallet dertill kan användas. 
Burkarne böra noga torkas och synas invändigt, och 
har syra varit använd vid lödningen, mäste de väl sköljas 
 uti färskt vatten samt sedan noga torkas helst med hvetekli. 
Räämnen, afsedda för konservering, böra vara friska, 
färska och af den beskaffenhet, att de kunna utgöra en 
sund och god maträtt, ty dä först kan man hoppas pä att 
deraf kunna tillverka en god konserv. 
Fisk behandlas s& skyndsamt som möjligt efter fäng- 
