357 
Ängkraften i bankfiskets tjenst. 
En af de säkraste förvärfskällor för den bohuslänska 
skärgärden är storsjöfisket, hvilket ock under ärhundra- 
den derifrän varit ıdkadt. Man skulle väl kunna antaga att en 
näring, som haft en sä läng forntid, ocksä skulle deraf hem- 
tat rik erfarenhet samt allt mer utvecklat sig, och sälunda 
hunnit derhän, att den tillgodogjort sig tidens fordringar 
med afseende & ändamälsenlig fängstredskap, lämpliga far- 
koster, bästa beredning o. s. v. Men sä är ı ätskilliga hän- 
seenden icke fallet, och en af orsakerna härtill har kanske 
varit de periodvis äterkommande sillfiskena, som tagit folket 
frän den mera mödosamma fängsten & bankarne för att egna 
sig ät den lättare skötta sillfängsten, hvilken medför hasti- 
gare inkomster. ‘DA emellertid den nyckfulla sillen vid in- 
nevarande sekels början uteblef, hade befolkningen & fiske- 
lägena ej annan utväg att lifnära sig, än att upptaga det 
försummade bankfisket. För att uppmuntra företagsamheten 
anslogos af regeringen premier för byggandet af större fiske- 
fartyg och för desammas utrustande, sä att de kunde idka 
fiıke i Nordsjön samt salta fängsten ombord. Det senare 
vardt emellertid uraktlätet, hyadan ocksä den förädlade varan 
lemnade mycket Öfrigt att önska. För att komma näringen 
till hjelp bildades p& sin tid tvä bolag, “Göteborgs och Bo- 
hus läns aktiebolag för storsjöfiske* samt “Göteborgs aktie- 
bolag för storsjöfiske“. Man införskref frän Island en med 
beredningen fullt förtrogen person, och det mäl man föresatt 
sig att skaffa en bättre beredd vara, det vanns — men af- 
sättningen gick trögt; den nya varan Iyckades ej falla i 
smaken, bolagen mäste upphöra med sin verksamhet, och 
