39 
tjocka, de senare af !/, inch’ sido- och ©, inch’ ändbrä- 
dor. »Stor» torsk skall sasom torkad vara minst 22 inches 
läng, smärre kallas den »medium» eller »smä.» 
Det konservsalt (preserving salt), som säväl i Glou- 
cester som pä andra orter allmänt begagnas pä benlös 
fisk, för att förhindra den frän att blifva röd af ett slags 
mögelsvamp (ett förhällande som äfven ofta inträffar med 
halitorr saltad fisk hos oss), användes numera ganska ofta 
till helsaltad torsk. Det strös tunnt Öfver fisklagren i en 
proportion af 1 Ib till 75 a 114 Ibs fisk, mest till den 
benlösa. Att börja med skall man hafva användt längt 
större proportion af saltet. Tills för en tvä är sedan skall 
det hafva kostat 20 till 30, nu är priset endast 8 a 15 
cents per lb. Det tillverkas dels i kemiska fabriker, dels 
af salterifirmorna sjelfva och bestär alltid af borsyra säsom 
hufvudsak, huru än de mera betydelselösa tillsatserna 
vexla. 
Under de allra sista ären har i Gloucester och Boston 
mer än hälften, kanske tvä tredjedelar, af den pa ofvan 
anförda sätt halftorkade torsken jemte icke sä litet sej 
och annan torskartad fisk användts till »benlös torsk» 
eller »benlös fisk». Före 1870 tillverkades nästan icke 
alls näagon sädan. Processen börjas med att man förme- 
delst en stor, tunn knif skär af buk-, anal- och bröstfe- 
norna. Derpä flar man af skinnet med fingrarne, under- 
hjelpande med knifven. Framtill stannar dä nägot skinn 
qvar, hvilket jemte »the nape bones» eller ett af skulder- 
bladsbenen (proscapula, clavicula enligt Günther) ryckes 
bort med en enkel eller dubbel, liksom en knif skaftad 
krok. Sä afskäras bröstfenorna. Ett längdsnitt göres pä 
hvarje sida om hvad som är qvar af ryggraden, och den 
slites i ett tag bort tillika med stjerten. Derpä fläs skin- 
net inuti den uppvikna bukhälan bort; smä köttslamsor 
eller flikar, som bruka finnas synnerligast vid framkanten 
af fisken, jemnas bort och röda blodfläckar utskäras. De 
Konservsalt. 
» Benlös» fisk, 
tillverknin- 
gen af den- 
samma. 
