44 
ramarne en 7 fot högt Öfver vattenytan. Luftdraget kring 
fisken blef pä det sättet bättre, och sjelfva torkningen skall 
ske bättre och jemnare. 
Till Halifax, der eljest en storartad torrfiskhandel be- 
drifves, kommer fisken in med smä kustfararefartyg, först 
sedan den blifvit torkad pa andra platser med mindre fuk- 
tigt klimat. Der lägges den, efter att förut hafva blifvit 
tvättad, i en 4 ä 5 eller ocksä blott 2 a 3 fot höga bin- 
gar med salt strödt Ööfver hvarje lager fisk, om man tror 
sig hafva att vänta mindre tjenligt väder, eljest utan. Man 
inser i allmänhet väl, att ju mindre salt, man behöfver 
använda, ju mera man kan ersätta saltningen med blott 
och bart torkning, dess bättre är det. I högarne far nu 
fisıken ligga nägra dagar eller längre, betydligt olika, allt 
efter som den vid urlastningen frän fiskefartygen är mer 
eller mindre vattnig o. s. v. Stundom lägger man brädor 
med stenar eller andra tyngder öfver den, ofta fär kan- 
ske dock dess egen tyngd vara den enda pressen. Här- 
efter torkas den under en 4 a 5 dagar, hvarvid det lär 
vara mycket vanligt, att mellan den 3:dje och 4:de fören 
vecka eller sä läta den änyo ligga staplad. Skulle man 
fa för starkt solsken midt pa dagarne, händer det ofta, att 
man da plockar ihop fisken i smä högar pa torkramarne, 
täckande dessa med smä brädtak af den fraän Gloucester 
beskrifna sorten. Fisk, som »ej anses tillräckligt torr vid 
inkomsten till Halifax, far sin slutliga torkning der. 
Exportpackningen, i hufvudsak densamma t. ex. iHa- 
lifax och Portland, är dock i allmänhet olika för de olika 
afsättningsorterna. Emballaget utgöres mest af en sorts 
billiga träfat (»drums»), hvari fisken härdt inpressas me- 
delst skrufpressar. Mest praktiska syntes de »drums» vara, 
som egde en nog stor vidd, sa att fiskarna sä litet som 
möjligt behöfde vikas; för 448 lbs fisk (4 quintals) t. ex. 
med 27 a 28 inches läng staf och 23 a 24 inches bott- 
nar i diameter. De voro i Portland af björkstaf och hade 
