50 
ges upp 3 och 3 pa hvardera sidan af en 40 ä 48 inches 
länga, 2!/, inches breda och 1!/, inch tjocka träsläar, för- 
sedda med tva utstäende spetsiga spikar för hvarje fisk. 
I rökrummen är det ätminstone en manshöjd mellan det 
nederst hängande fisklagret och eldstäderna pä golfvet. 
Man eldar först med löfträdsved, hälst lön, tills fisken 
börjar nägot litet torkas — en 2’& 4 timmar — hvarpä 
sagspan af diverse löfträd (gerna ek) bredes öfver och 
dämpar eldarne. I S:t John uppgafs röktiden till 6 ä 12, 
i Portland till 24 ända till 90 timmar. När man har myc- 
ket fisk att röka, d. v. s. flera lager, än hvad vanligast 
brukar vara fallet, öfver hvarandra, flyttar man ej sällan 
om dem, sa att de öfre komma nederst och tvärtom. I 
Portland hade man rum för 11 lager öfver hvarandra, 
men inhängde oftast blott en 3 a 5, detta i rökrum afi 
det hela en 38 fots höjd. Här fick man, säsom eljest i 
dylika rökerier sä ofta är vanligt, klättra upp pä väggställ- 
ningarne, da man skulle in- eller utplocka fisken. I S:t 
John hade man deremot rökeriet mera praktiskt inrättadt. 
Sjelfva rökrummen, tre till antalet, intogo byggnadens mid- 
telparti pa längden, lemnande pä Ömse sidor rum för fiskens 
behandling för öfrigt, för förvaring af lädor o.s. v. Pä 
höjden räckte rökrummen upp till taket af huset; pä si- 
dorna om dem hade man underst en lägre, öfver dem en 
högre vaning. I den förra funnos in till rökrummen dör- 
rar, genom hvilka man skötte eldningen, i den senare 
större dörröppningar för fiskens in- och uttagande. Hvarje 
rökrum var genom en ställning i midten delad i tvä af- 
delningar, hvardera i bredd svarande mot längden af de 
förut nämda träslaarne. Dessa plockas här icke direkt in 
i rummen, utan anordnas ute i sidorummet pa skjutbara 
ramar, som kunna glida ut och in pa midtelställningen 
och pa trälister, spikade pä väggarne. Härigenom under- 
lättas arbetet med fiskens in- och uttagning högst betyd- 
list. Frän hvarje undre till närmast öfver den varande 
