 Fiskguano 
och fisktran. 
76 
beredda färska fisken inlagts i afdunstningspannan, änga 
släpts i behällaren derunder och axeln med sina blad kom- 
mit i svängning, verka dessa senare som ett slags plog, 
förekommande att fiskköttet fastnar vid pannans botten 
eller sidor, underlättande atmosferens tillträde till detsamma 
och den fördunstande fuktighetens bortgäng. Efter en helt 
kort tid upplöses fiskköttet till en gel&liknande massa, som 
snart förlorar sina vätskor och hastigt skiljer sig eller upp- 
löses tiıl torra, mera fasta fiskköttsfibrer, mycket liknande 
vtterst fina »vermicelli.» Härunder afskiljas ocksä de min- 
dre benen och blifva lätta att aflägsna. Dä man ej längre 
ser nagon änga eller imma uppstiga frän köttet eller kött- 
fiprerna, stannas apparaten, och preparatet sprides för att 
afkylas pa skärmar eller musselin. Frän dem packas det 
i bleckburkar, smäkaggar eller pappaskar. Hela processen 
tager endast 30 tili 40 minuter. Temperaturen fär ej gä 
upp till kokpunkten, pa det fiskgelatinet ej mä koagulera. 
I näringsvärde skall 1 Ib af produkten eller »de färska 
fiskfibrerna» vara lika med 10 Ibs lefvande fisk. Dä intet 
salt finnes med, tager den ej gerna till sig nagon fuktig- 
het och häller sig derföre länge i olika klimat. Uppfinna-. 
ren framhäller särskilt, huru vigtigt det är, att endast fullt 
färsk fisk vid denna fabrikation användes. 
Sümre, för föda sasom mindre dugliga ansedda fisk- 
slag samt fiskaffall användas hufvudsakligast till guano- 
och tran- (olje-) beredning; delvis ocksä till lim.  Uteslu- 
tande för tran- och guanotillverkning fängas egentligen en- 
dast den sillartade fisken menhaden (Brevoortia tyrannus), 
men tillsammans med den fäs ofta en mängd smähaj, som 
användes för samma ändamäl. Alaskas enorma- silltill- 
gang har ännu endast ytterst obetydligt börjat tillgodogö- 
ras. Ett bolag med säte i Portland, Oregon, fängade der- 
uppe med en vad under 1885 — 85,000 barrels sill, hvaraf 
