Lim af fisk- 
skinn. 
78 SR \ 
fisk. Allra. största delen säljes till andra faktorier, mest | 
uti Boston, der det blandas med fosfater, vanligen s. k. 
CGarolina-sten (kommande frän Syd-Carolina). Priset beräk- 
nas per ton efter »units» af ammoniak, sa attomt.ex. en 
»unit» eller enhet betalas med 2 dollars, skulle detta guano 
kosta 15 a 16 dollars per ton. 
De vid tillverkningen af benlös fisk affladda skinnen, 
hvilka i Gloucester betalas med 7 ä 10 dollars per ton, 
säljas till limfabrikerna. Dessa fä naturligtvis mest torsk- 
skinn. Skinnen af brosme skola lemna det bästa, de af 
sej det minst värderade skinnlimmet, Men i »Russia Ce- 
ment C:o» (i Gloucester) hade man under de allra senaste 
aren t. o. m. funnit det lönande att göra ett slags simp- 
lare lim af det affall, som eljest brukar gä till guanofabri- 
kerna (se ofvan). I det nämda kompaniets fabrik drager 
man först saltet väl ur fiskskinnen. Detta sker i stora, 
hvardera mänga tons rymmande trälärar, i hvilka skinnen 
lyftas och bearbetas med stora jerngafflar. Alla gä genom 
tre olika lärar samt ligga 12 timmar i hvarje. Det vatten, 
som begagnas, mäste vara helt klart, för att limmet skall 
fä en sä klar färg som möjligt. De ben, fenor och det kött, 
hvaraf lim göres, grofmales först, innan det urvattnas. De 
urlakade skinnen eller affallet kokas i 4 timmar förmedelst 
anga i stora pläteisterner, dubbelväggiga och med asbest 
mellan väggarne. Ängan fär ej komma in till skinnen 
eller det vattnet, hvarı de koka. Det bästa limmet blan- 
dar sig med vattnet och afrinner med detta till afdunst- 
ningsmaskinerna; det som efter kokningen finnes qvar i 
skinnen eller affallet, pressas derur med starka ängpressar 
samt föres sedan ocksä till de nämda maskinerna eller 
evaporatorerna. Dessa bestäa af aflanga behällare för lim- 
vattnet samt till dem afpassade, helt tätt intill hvarandra 
löpande spiraler af kopparrör, sjelfva rören omkring 1 
inch, ringarne en 3 fot i diameter. Rören genomström- 
mas af het änga, som insläppes i hvarje spiralvindling 
