122 
förmoner, sasom 1:0) att anläggningarna i fraga kunde 
bestämmas och utföras uteslutande med hänsyn till fiske- 
bedriftens kraf och den fattiga bohuslänska skärgärdens 
förkofran samt fullständigt oberoende af förmögnare kom- 
muners eller personers vilkorliga tillskott med, deraf föl- 
jande risk att de af staten och hushällningssällskapet be- 
viljade anslagen blifva i större eller mindre mon använda 
för andra ändamäl än det afsedda, och 2:0) att skärgär- 
den komme att erhälla ett fullständigare telefonnät, till 
följd deraf att de förmögnare intressena nödgas bekosta 
sina anläggningar sjelfva, under det att de fattiga skär- 
särdssamhällena fa tillgodonjuta de nämnda anslagen ode- 
lade för de för deras förkofran nödiga telefonförbindelser- 
nas ästadkommande. Dä nu vidare det ligger synnerlig 
vigt uppä, att det af Riksdagen beviljade anslaget icke 
drages bort till för fiskerinäringen jemförelsevis fremmande 
intressens understöd, utan varder pä bästa sätt och i ful- 
laste Öfverensstämmelse med dess syfte användt, pä det 
att Riksdagen icke för framtiden mätte finna betänklighe- 
ter vid att vytterligare ihogkomma den bohuslänska skär- 
gärden med för dennes förkofran oumbärliga anslag, och 
att Landstinget, som för närvarande till samfärdselsförbätt- 
ringar inom länet hos regeringen begärt eller tillstyrkt 
statsanslag, uppgäende till omkring fem millioner kronor”), 
icke sjelft visar sig likgiltig för den skärgärd och den 
fiskerinäring, i hvilkas namn det begärt sä’ mycket; sä 
bör väl heller icke nägon tvekan förefinnas, om hvad som 
för Landstinget är i denna sak att vidgöra. 
De ifrägavarande anläggningarna äro ännu ej be- 
stämda, utan kommer detta att efter föregängen fullstän- 
dig utredning genom länsstyrelsen och telegrafstyrelsen, 
sedan det föreskrifna bidraget erhällits, ske utaf Kongl. 
*) Häri är dock icke inberäknad kostnaden för Uddevalla— 
Venersborg—Herrljunga-jernvägs inlösande till staten och utläggning 
till normal spärvidd. (Utg. anm.) 
