146 
och fördjupas genom gräfning samt muddring bottnen till 
vinnande af erforderligt djup saväl i sjelfva den innanför 
väagbrytaren belägna hamnen som vid inloppet dertill. 
Den genom nämnda gräfning och muddring uppkom- 
mande jordslutining vid hamnens innersta (vestra eller 
närmare nordvestra) sida befästes ända frän bottnen medels 
en solid, eirca 45° lutande, stenbeklädnad, under vattnet 
bestäende af sävidt som möjligt ordnad stenfylIning med 
atminstone i de nedersta hvarfven stor sten. 
Vidkommande den föreslagna vägbrytarens konstruk- 
tion är han afsedd att till O,75 ä& O,s meters (2,5 & 2,7 fots) 
höjd öfver m. v. y. eller »dagligt vatten» bildas af vanlig 
srästen samt derofvan af ett omkring 1 m. (3,4 f.) högt 
bröstvärn (s. k. »parapet») af beton, sa att hela höjden 
öfver m. v. y. blir minst 1,7: m. (6 f.). Under m. v. y. 
utfvlles väghbrytaren af s. k. »störtad sten»; ofvanom den- 
samma ordnas stenen »i förband» till ett sammanhängande 
murverk. Vid detta stenarbete bör eftersträfvas att fa sa 
stora stenblock som möjligt, isynnerhet pa vägbrytarens 
yttre sluttning eller »glacis» (ej brantare än 1 pä& 2) och 
krön. Pä detta senare gjutes direkt och med »förtagnin- 
sar» lemnade här och der i detsamma, för betonmassans 
bättre fästande, redan omtalade betonbröstvärn. 
Ofvan m. v. y. fogstrykas sedan med cementbruk 
glaciser och krönet utanför betonfyliningen. 
Vägbrytaren kommer (se ritningen) att till stor del 
hvila pa en under vattnet redan befintlig stenfyliIning (gam- 
mal brygga?); dess yttre glacis faller dock utanför ochär, 
i anseende till bottnens lösa beskaffenhet, föreslagen att 
srundas pä 2, korsvis mot hvarandra lagda, hvarf faskiner 
af O,s m. (1 fots) diameter, hvilka i bottenlagret böra vara 
minst 3 m. (10 fot) länga, i förband lagda och med än- 
darne väl inskjutna i hvarandra, i Öfre lagret äter fa an- 
vändas i efter behofvet varierande längder. Faskinverket 
sänkes genom päförande af sten och grus. 
