256 
fastlandet och öarnes skärgärdar, sa gladde det oss mycket, 
att vi genom en sädan förbindelse i allmänhet skulle komma 
ifran en mängd svärigheter, som ligga deri att vara skilda 
fran den trakt, der vi hafva vär öfverhet och hvarifrän vi 
mäste taga vära förnödenheter. Kommunen trodde ocksä 
att denna förbindelse under nu pägäende sillfiske skulle 
anses medföra sa stort allmänt gagn, att landstinget utan 
inskränkning skulle fvllt det i riksdagsanslaget. felande be- 
loppet, da skärgärdarne utan undantag gjort dryga skuld- 
sättningar i och för sillfisket, hvilket ätminstone. hittills 
kommit skärgärdarne minst till godo pa grund af redska- 
pens dyrhet och varans oerhördt läga pris. Dä dessa för- 
hoppningar icke fullt gingo i fullbordan, utan saken stäl- 
des beroende af enskild teckning, sa ansäg sig kommunen 
pa grund af de tryckta omständigheter, som anfördes i 
stämmobeslutet af den 25 Oktober detta är, icke kunna 
teckna sig för nägot bidrag, i hopp att saken ändock skulle 
utfalla i en för kommunen gynsam riktning. För kommu- 
nen har det dock nu blifvit bekant, att fara är för handen, 
att genom enskilda personers päverkning i eget intresse 
genom teckning af bidrag den med stor sakkännedom af 
doktor A. V. Lsungman föreslagna ledningen komme att 
i stället för till Orost dragas till Uddevalla eller Lvsekil, 
orter med hvilka vi icke alls stä i nägon närmare be- 
röring. 
Till. följd deraf anser sig Gullholmens kommun nöd- 
sakad att, ehuru stadd i tryckta ekonomiska omständig- 
heter, förklara sig villig att, för den händelse de utaf Riks- 
dagen samt länets hushällningssällskap och landsting be- 
viljade eller garanterade medlen skulle befinnas för ända- 
mälet otillräckliga, bidraga till de föreslagna telefonled- 
ningarne med kr. 200 att vid anfordran utbetalas, dock 
med det uttryckliga vilkor att telefonledningen härifrän för- 
enas med Orosts och Tjörns telefonnät. 
Kommunen kan vidare icke utan smärta päpeka det 
