315 
Om ostronodling. 
En reseberättelse *). 
Ett af en enskild person framstäldt förslag till bildande 
af ett aktiebolag för ostronodling i Bohus län tyckes gä& mot 
sitt förverkligande. Dervid lär hufvudsakligen den metod 
komma att följas, som begagnas af ostronodlingskompaniet 
“Norge“ i Norge. 
För att inhemta närmare kännedom om denna metod 
afreste undertecknad i Oktober 1886 till Norge, der en af 
nämnde kompanis anläggningar, nemligen den i Nipekilen, 
besöktes. 
Nipekilen är en vik i närheten af Risöer, omkring 3,000 
fot läng och 600 till S00 fot bred med frän 5 till 13 fam- 
nars vatten. Sjelfva inloppet till viken är dock endast ett 
par famnar bredt och s& grundt, att en liten roddbät nätt 
och jemnt fiyter in. Viken bildar säledes nästan en sluten 
bassin. Dess längdriktning gär i norr och söder. I sin 
inre norra ända mottager viken en liten bäck, som nedrinner 
frän bergen. Stränderna utgöras af berg, hvars sidor under 
vattnet äro temligen släta och stupande. Pä dessa berg- 
väggar sitta anläggningens stamostron. Dessa äro sädana 
ostron, som funnos der före vikens användande till odling, 
och som förmera sig genom den lilla del af deras yngel, 
som af sig sielf fäster sig pä bergväggarne. För stamostro- 
nens tillkomst och förökning göres säledes ingenting med 
konstlade medel. Bottnen är gyttja. Fördelen af gyttjebot- 
ten är, att i denna utvecklar sig ett rikt mikroskopiskt lif, 
som sprider sig i vattnet och tjenar ostronen till näring. 
*) Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1886, sid. 275, 276. (Ttg. anm.) 
