>41 
lande, att den nu inträffade fiskeperioden skulle blifva all- 
deles olik sina föregängare derutinnan att det nu skulle 
blifva den norra skärgärden eller ätminstone norra hälften 
af länet, som skulle fä& den egentliga betydelsen för sillfiske- 
bedriften, och icke säsom under de föregäende perioderna 
mellersta och södra skärgärdarne, inom hvilka senare dä 
särskildt den mellan Gullmaren och Sälöfjord liggande de- 
len af mellersta skärgärden pä& det hela taget ju städse ut- 
gjort fiskets hufvudplats. 
P& grund af denna, säsom erfarenheten frän inneva- 
rande period redan hunnit visa, fullständigt falska uppfatt- 
ning om en sillfiskets utveckling i helt annan ordning än 
den forna, sökte man emellertid utverka stora anslag frän 
bäde länets landsting och staten till ett par Dalslands och 
Vermlands skogsbygder egentligen afseende jernvägar till 
Strömstad och Lysekil m. m. samt vann äfven i afseende 
pa t. ex. telefonnätets anordning i skärgärden ätskilligt, 
under det att man för trämjandet af dessa syften sträfvade 
att skymma undan bäde fisket, de säkrare förhoppningarne 
och de bättre anspräken för södra halfvan af länet och sär- 
skildt för den del af densamma, som städse för fiskerinä- 
ringen egt och fortfarande eger den största betydelsen eller 
Orosts och Tjörns skärgärd. Till detta förkastliga sträf- 
vande synes äfven länets fiskeritillsyningsman hafva slutit 
sig, och spären deraf saknas ej heller i de statistiska be- 
rättelserna. 
Att nu den offentliga verksamheten till fiskerinäringens 
främjande icke fär förbise erfarenheten frän bäde förflutna 
tider och nutiden, är redan i det föregäende framhället och 
bör för öfrigt vara klart nog; men deraf följer ock vigten 
af att ega icke blott en god historisk framställuing af vära 
fiskeriers och särskildt det ymniga sillfiskets utveckling och 
vexlande skeden under olika tider, utan äfven möjligast full- 
ständiga redogöreiser för vära nutida fiskens beskaffenhet 
och vilkoren för samt medlen till deras förkofran och goda 
