347 
samhet, ty med hänsyn till de flesta af de ofvan uppräk- 
nade föremälen för densamma finnes ännu blott litet eller 
intet vidgjordt. 
För främjandet i allmänhet af säväl fiskfäng- 
sten och dennas afsättning som fiskarebefolknin- 
gens ekonomiska ställning är, säsom redan nämnts, en 
planmessig verksamhet af nöden, som afser icke blott den 
närmaste framtiden utan hela fiskeperioden med dess vex- 
lande olika skeden samt äfven de helt ändrade förhällan- 
den, som mäste uppkomma genom denna periods en gäng 
inträffande slut. Oklokt i hög grad vore fördenskull att 
rikta den offentliga verksamheten sä öfvervägande pä& den 
blott mer tillfälliga uppblomstringen af en eller anna» nä- 
ringsgren att man derigenom försummade att bereda ett pä 
mera beständiga grunder bygdt stadigvarande välständ i 
skärgärden. 
Vid bedömandet af de bohuslänska fiskeriförhällandena 
under nu förhandenvarande ömständigheter fär man alltsä 
icke förbise den stora och djupt ingripande betydelsen af 
det ymniga sillfiskets periodieitet, och detta med hänsyn sä- 
väl till sjelfva närirgsutöfningen samt skärgärdens ekono- 
miska utveckling och välständ som till de nödiga offentliga 
ätgärderna till fiskebedriftens främjande och skärgärdens 
förkofran samt fiskerilagstiftningen och fiskeriadministratio- 
nen. Näringsidkarne behöfva sälunda f. ex. p& förhand 
kunna beräkna fiskets framtida utveckling och förlopp samt 
derefter lämpa anordningarne för sin näringsutöfning, o. s. v. 
En allvarlig fara för bohuslänska skärgärden ligger i 
den bristande sakkänmedomen hos en eller annan af de per- 
soner, som äflas att uppträda säsom ledande män i fräga 
om bohuslänska hafstiskets och skärgärdens främjande. Ej 
blott en skadlig humbug fär derigenom ett allt för bety- 
dande insteg, utan stora summor, som väl använda kunde 
ländt till stort gagn för näringsutvecklingen, ryckas derige- 
nom bort till onyttiga och fruktlösa försök, som allenast 
