Rikt sillfiske och likaväl förlust. 
(Ur Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning). 
Under denna rubrik förekommer i ett par af de senare 
numren utaf norska tidningen “Verldens Gang“ en uppsats, 
som äfven i värt land förtjenar läsas och beaktas af i sill- 
fisket intresserade fängstmän, sillsaltare och köpmän. Vi 
ätergifva här framställningen i nägot förkortad form: 
Ett sä billigt sillfiske — skrifver nämnda tidning — 
som köpmännen hade i fjor, ätminstone uppe i Nordland, 
hör till sällsyntheterna.. Man kunde fä en tunna lös sill 
für 1 & 2 kronor och f& den förädlad för 40 a 50 öre. 
Fängsten försiggick under den bästa ärstid, dä ängbätsfrak- 
terna voro billiga och utrustningen af uppköpsfartygen kräfde 
de minsta möjliga utlägg. Sillen gick till i fjordar och sund, 
der risken för fartyg och last var ringa eller ingen. Man 
mäste derför vara berättigad tro, om det nägon gäng skulle 
löna sig att spekulera i sill, mätte det löna sig i är. 
Men likaväl säga köpare, att mänge af dem hafva för- 
lorat pengar pä& spekulationer, och detta rätt betydligt. 
Slikt är vid första päseendet oförklarligt. Köparne er- 
höllo den synnerligen goda varan sä& godt som till skänks, 
i det fiskarne icke tjente maten under den tid, fisket pägick 
— ja mänge af vadegarne släppte sina “stäng,“ enär de an- 
sägo det icke löna sig att upptaga den fängade sillen. 
Det lönade sig allts& icke för fängstmännen att fiska. 
Hvad är orsaken härtill®? Utländingarne hafva icke 
minskat sin sillkonsumtion, och icke heller hafva de andra 
fiskeidkande nationerna i är gjort ett sädant storfiske, att det 
3kulle förstört prisen. Visserligen Öfverstiger vär egen sill- 
utförsel under de tio första mänaderna af 1887 betydligt 
utförseln under samma tid för 1886; men att detta skulle 
