Bevaring af fiskegarn *). 
(Efter Norsk Fiskeritidende). 
Dä garn och andra fiskeredskap snart förstöras, till 
och med om de icke utsättas för yttre väld, sä ligger or- 
saken dertill dels i den större eller mindre mängd animali- 
ska beständsdelar frän fisken, som fastnar vid redskapen 
och som under vissa temperaturförhällanden öfvergär till 
förruttnelse, dels i myriader af mikroskopiska infusorier, som 
tränga sig in mellan fibrerna och der i synnerhet under 
sommaren starkt föröka sig. Jemte det att träden försva- 
gas, derigenom att dess beständsdelar ingä nya kemiska för- 
eningar, fär helt visst en del af densamma tjena säsom 
föda för dessa infusorier. Ju lösare en träd är spunnen, ju 
lättare bana dessa sig väg in i densamma, och ju hastigare 
varder den förstörd. För att bevara sina redskap, begag- 
nar fiskaren derför hvarje tillfälle till att torka dem, och 
hör dertill väljas en plats, som ligger i skuggan och hvarest 
det finnes godt luftdrag. Hvar och en vet att man aldrig 
bör stufva hop väta fiskeredskap. Nödgas man emellertid 
dertill, strös salt mellan hvarje lag eller öfveröser man dem 
med hafsvatten. Garnredskap, hufvudsakligen sillgarn och 
vadar, som begasnas under sommaren, böra ofta rensas, 
antingen genom att urtvättas ı björklut eller som ı Nova 
Scotia uti ett afkok & gran- och furubark. Under fisketi- 
den företages en sädan rensning der hvarje vecka, i det att 
garnen nedläggas i atkoket lördags afton och fä qvarligga 
deri öfver söndagen. 
*) Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1886, sid. 187—189, 209— 210. 
(Utg. anım.) 
