380 
Jemte det fiskeredskapen sälunda bevaras, derigenom 
att man förstör de organismer, som angripa det material, 
hvaraf de förfärdigats, kan man ocksä preparera detta p& 
ett sädant sätt, att det till en viss grad kan motstä& deras 
inverkan. 
Det enklaste bevaringssättet bestär i att röka garnen, 
som derigenom genomträngas af kreosot, hvars antiseptiska 
egenskaper äro allmänt kända. Dä rökningen tid efter an- 
nan upprepas, är den, trots sin enkelhet, icke att förakta 
säsom bevaringsmedel *). 
Varm stenkolstjära bevarar visserligen garnen mot 
att ruttna under begagnandet, men den gör dem härda och 
styfva, hvarigenom träden skörnar i knutarne, samt benägna 
att “taga brunne* (d. v. s. att blifva häftigt upphettade). 
Varm med terpentinolja förtunnad trä- eller 
stenkolstjära göra likaledes garnen styfva och sköra. 
Samma är ock förhällandet med kokt linolja **). 
“Träkoltjära“ gör garnen fallna för att lätt “taga 
brunne“. 
Skottarne begagnade förr tjära och terpentinolja. Tjä- 
ran koktes först en timme, hvarigenom den förlorade en del 
af sin benägenhet att förorsaka “brunne“, hvarefter en lıka 
stor mängd till 40—50° C. uppvärmd terpentinolja tillsattes. 
Genom denna blandning drogs derefter garnen. I stället 
tör tjära begagnades äfven “tjock terpentin“, hvarefter den 
öfverflödiga vätskan utpressades genom att läta garnen gä 
genom en maskin med tvä rullar. P& sistnämnda sätt in- 
dränkta bibehälla de sin naturliga färg. 
I New Foundland brukar man att först koka furu-, 
gran- eller björkbark, intill dess vätskan erhällit den 
behöfliga styrkan, samt derefter aftappa densamma och för- 
sätta henne med tjära ı sädant förhällande att 5 liter tagas 
till 100 liter utaf afkoket. 
*) Mittheilungen d. D. F. V. Berlin 1885. 
**) Fishing Gazette. Mars 1884. 
