388 
Barkningen eller, som det nu rättare mä benämnas, 
tjärningen försiggär p& det sätt att garnet drages genom 
vätskan, antingen med handkraft eller med tillbjelp af ett 
litet vindspel, i det att en man halar, en häller garnet 
ner i vätskan och rör om i henne samt en reder garnet 
efter som arbetet fortgär. För att stryka af den öfverflödiga 
vätskan begagnas ett 4—5 tum bredt trästycke, som lägges 
tvärs öfver kitteln och fästes vid honom. Pä midten af trä- 
stycket anbringas en halfrund urgröpning, omkring 1 tum 
djup och 1!/, tum bred. Öfver urgröpningen fästas, pä samma 
sätt som ett par byglar, tvänne omkring 5 tum länga jern- 
krampor, ai hvilka den ena med en vidd af 2 tum i krök- 
ningen sättes innerst (mot midten af kitteln) och den andra 
med en vidd af 1!/, tum i krökningen ytterst (mot kanten 
eller mot den som drager). Garnet skall gä öfver brädet 
mellan urgröpningen p& den undre sidan och jernkramporna 
p& den öfre. Öppningens storlek eller trycket kan regleras 
genom att slä in kramporna mer eller mindre. I stället för 
krampor begagnas äfven en häfstäng med en urholkning 
närmast den faststäende änden, under hvilken häfstäng gar- 
net drages. Genom att flytta en vigt p& den andra ändan 
längre ut eller in kan trycket ökas eller minskas. Man läter 
de sälunda tjärade garnen ligga i hög öfver natten, hvar- 
efter de torkas och äro sedan färdiga till begagnande. 
Med hänsyn till garnens behandling under fisket 
uttalar samme författare, att de böra öfvertäckas, när de 
icke begagnas, samt att de böra torkas minst en gäng hvarje 
vecka. Före torkningen böra de väl urtvättas s& att ingen 
orenlighet mä hänga vid, och under torkningen böra de spri- 
das väl ut, si att den kan ske hastigt. Sä snart de äro 
torra, böra de tagas in, enär blekning verkar högst skadligt 
p& det ämne, med hvilket de blifvit indränkta. Har man 
gjort en rik fängst, böra de tvättas till och med om man 
ej är i tillfälle torka dem efterä. Om man tror att man 
icke fär anledning till att begagna dem under ett dygn eller 
