391 
ur densamma säväl genom kokning som med kallt vatten. 
I England begagnas mest ekbark men i Norge björkbark, 
och detta dels för att man i Norge har lättare att fä& den 
sistnämnda och dels af brist pä ändamälsenliga redskap för 
ekbarkens söndermalning. I regeln beräknas lika vigt bark 
mot lika vigt garn, och af vatten begagnas en tunna (116 
liter) till en “vog“ (18 kilogram) bark. Kokas barken, kan 
litet mindre tagas, likasom barkning med kokande lage är 
varaktigare och tager mindre tid, s& till vida nemligen att 
man icke behöfver läta redskapen ligga uti lagen längre än 
ett dygn. De böra derunder vara väl öfvertäckta. Af brist 
pä& behöfliga kokkärl till större redskap begagnas mest kall- 
barkning, hvilken antingen företages i sjelfva garfvarekaret 
eller i ett särskildt kar, ofta en bät. Utdragningen af garf- 
syran ur barken, sä att lagen fär den behöfliga styrkan, 
fordrar om sommaren 4—5, om vintren intill 14 dagar. 
När lagen är färdig, besynner barkningen med att redska- 
pet lägges uti lagen i tre dygn, dä det tages upp och tor- 
kas. I allmänhet äterupprepas barkningen tv& gänger, alltsä 
i allt tre barkningar*. För hvarje gäng röres om i den 
gamla barken, som behälles qvar ı karet, och tillsättes ny, 
intill dess lagen fär samma styrka som första gängen. Stun- 
dom begagnas säsom medel att fästa barkningen kaikvatten 
af utländsk bark: 
bästa svart ekbark ...... 16—20 % som maximum. 
medelgod EN 1 aa 
granbark af unga trän...... Ss 
bästa slags björkbark ae 6—7 „ 
vidjebark, ett- till tväärig... 13 
Mängden af garfsyra varierar för öfrigt icke obetydligt efter trädets älder, 
jordmonens beskaffenhet, höjden öfver hafvet, klimatet, tiden för we 
gen o. s. v. Bark af unga trän är i regeln rikare pä garfsyra än af gamla. 
Likaledes tilltager den & samma trä frän den nedre (äldre) delen uppät. 
Soliga berglandskap, som ligga i medelhöjd öfver hafvet, anses für att 
lemna den bästa granbarken. Med hänsyn till tiden för insamlingen är 
försommaren den bästa och vintren den sämsta ärstiden. 
*) När garnen ej skola genast begagnas, böra de tvä eller tre gän- 
ger doppas i hafsvatten och torkas mellan hvarje gäng, ty eljes blifva de 
“brända*, i synnerhet om sommaren, 
