8.22: 
Salteri-ägare mäge frän hwad Ort, som hälst, förse 
sig med alla för Inrättningen oumgängeliga waror, och til 
kärils förfärdigande antaga egit folk; äge ock rätt, at til 
sina uti Skärgärden boende, eller under fiske-tiden frän 
Landsorterne antagne Arbetares förnödenhet uphandla nö- 
dige matwaror, och sädane dem tilhanda hälla. 
8 23. 
De, som frän Landsorterna willa förfoga sig til Skär- 
gärden, at biträda wid Sillfisket, Sillsalterier och Tranko- 
kerier, frikallas frän den utgift hwarje til behörigt Pass er- 
hällande mäst widkännas; utan anser Kgl. Maj:t det wara 
nog, at en af Församlingen, efter erhällit Präst-bewis om 
deras frägd, som frän Soknen til Skärgärden willa afgä, 
sädant & Lands-Cancelliet anmäler, dä et Pass för alla bör 
meddelas; ware ej eller desse skyldige at betala större lösen, 
än för et Pass erläggas bör; fordras eller tages af dem mer, 
plikte den brottslige för egennytta sin med tjenstens förlust. 
S 24. 
Öpna bätar, som i Skärgärden kringföra Sill, Tran 
eller andre Förädlings-werkens tilhörige nödwändighets-wa- 
ror, äga frihet, at utan bewakning intaga sin last, Upsy- 
ningsmannen och Tull-Betjente dock obetagit, at wid utlast- 
ningen tilstädes wara til eftersyn, at under denna frihet ej 
olaglig last dold blifwit, men all skottning til efterseende 
af skämd Sill ware förbuden; har Betjeningen anledning 
til misstanka af denna förbrytelse, äger den tilfälle wid ut- 
lastningen, at sädant anmärka och ätala. Beträdes inländsk 
man, at til utrikes Ort hafwa affört färsk Sill, böte 33 R:d. 
16 ss. säljer nägon inländsk dylik wara til utrikes man, 
de Norrske härifrän undantagne, ware til samma bot förfal- 
len; är det Sill-upköpare, hafwe sin rätt tillika förbrutit, 
at widare denna handel idka. 
