49 
tör är 1881 intygar, att, sä längt uppgifter ingätt, laxfäng- 
sten alldeles slagit feli. Det stär sälunda fast, att absolut 
ingenting vunnits under 14 pä hvarandra följande är af 
den framgängsrika utkläckningen af laxrom och ärliga ut- 
läggningen af laxyngel vid Canadas äldsta fiskkläcknings- 
anstalt. 
Om det säledes är tydligt, att det ekonomiska resultatet 
af denna stora utgift och enorma distribuering af lax- och 
sikyngel uti de nu exempelvis valda fall vid hafskusten och 
insjdoarna i Canada inom tio ärs förlopp varit, pä sätt ur 
de officiela rapporterna framgär, jemförelsevis omärkligt, är 
det dä icke rätt och klokt att erkänna tiden nu vara 
inne, att fräga oss sjelfve, om det ej fattas nägonting uti 
värt system af artificiel kläckning af rom och spridning af 
yngel? 
Närvaron af eminente och erfarne fiskodlare frän alla 
delar af jorden vid den internationela fiskeriutställningen i 
London erbjuder ett sällsynt och lägligt tillfälle att diskutera 
saken och att bringa i dagen de upplysningar och äsigter, 
som kunde icke blott undervisa oss och tjena oss till led- 
ning i framtiden, ifall det finnes brister i systemet, utan 
äfven gitva visshet ät den skattdragande (public tax-payer), 
att vi äro pä väg att förr eller senare f& skörda frukterna 
af sa mycket ihärdigt och kostsamt arbete. Denna sida af 
saken är af sä stor vigt med afseende pä fortvaron och ut- 
vidgningen af artificiel fiskkläckning, att jag tror densamma 
vara iörtjent af uppmärksamhet frän framstäende och prak- 
tiske mäns sida i de bäda hemisfererna. 
Er ödmjuke tjenare 
W. F. WHITcHEr. 
Obs. Mr. W. F. Wurrcuer är Commissioner offishe- 
ries 1 Canada och synes jemte Mr. Vennıng hafva är 1869 
tülstyrkt Canadas regering att Öfvertaga och i stor skala 
4 
