59 
en af de ledande männen uti Diskonto-bolaget i Berlin och 
anhällit om dess förmedling för införandet af det nya före- 
tagets aktier pä& börsen i Berlin. Deremot visades ingen 
obenägenhet, men det ianspräk tagna aktiekapitalet (300,000 
mark) tycktes vara för litet; man mäste komma i marknaden 
med ätminstone tre millioner mark. 
Hvarför begärdes nu ej dessa? Endast och allenast 
af den bestämda orsaken att man icke hade användning för 
dem. Till fisket höra icke blott fartyg och redskap utan 
äfven fiskare, och desse senare saknades sä fullständigt, att 
de först anskafiade 6 fiskefartygen mäste uteslutande be- 
mannas med holländare, och till och med detta ringa antal 
kunde endast med möda förhyras. Hvartill hade det sä- 
lunda gagnat att skafia tio gänger sä& mänga fartyg, dä man 
ej kunde bemanna dem! Frägan om besättningar till fiske- 
fartygen är ännu 12 är senare just den brännande frägan. 
Icke förlusten af ett fiskefartyg, säsom herr BENEcKE ut- 
trycker sig, bringar affären i stockning (si mycket borde 
han dock säsom bosatt i Königsberg hafva vetat, att sjögä- 
ende fartyg försäkras efter sitt värde), utan svärigheten att 
bemanna fartygen med i fiskebedriften erfaret folk är det 
som hämmar en kraftigare utveckling. 
Tyska nordsjökusten bebos frän Ems ända till Elbe 
at bönder, som idka äkerbruk och boskapsskötsel samt äro 
sa mycket som möjligt fremmande för sjöfarten. De tyske 
sjömännen pä& Nordsjön äro ifrän de nedre loppen af floderne 
och frän inlandet, och de hafva hittilis heldre egnat sig ät 
den egentliga sjöfarten än ät fisket, hvilket icke synes dem 
vara nog lönande och ansedt. Vidare eger tyska nordsjö- 
kusten utom vid flodmynningarne blott grunda mudder- och 
slickhamnar, som äro odugliga för hysandet af mer djup- 
gäende fartyg med köl, sädana som de vid engelska kusten 
uteslutande använda. Sjelfva Emden var länge blott en 
‚sliekhamn, och om det nu ocksä& förhäller sig bättre med 
denna, sä är den dock vintertiden utsatt för att blifva 
