131 
större förmonlighet, med hänsyn till den lemnade fängstens 
riklighet och billighet och till sin synnerliga användbarhet 
äfven för fisket inomskärs, hvarigenom det ock utan olägenhet 
bör kunna uthärda konkurrensen frän detta, förmä& att vida 
kraftigare bidraga till värt hafsfiskes hastiga höjande, än ett, 
till töljd af de hos oss rädande fysiska och ekonomiska 
förhällandenas beskaffenhet, ovilkorligen blott mycket läng- 
samt sig utvecklande och väl aldrig vid bohuskusten nägon 
stor betydenhet näende drifgarnsfiske efter skotskt mönster. 
Hade nu snörpvadsfisket utomskärs blifvit i nog hög gral 
uppmuntradt och befrämjadt frän det allmännas sida, skulle 
säkerligen ock bohuslänska sillfiskebedriften redan stätt högre, 
än den gör; men i stället har ty värr hela den offentliga 
verksamheten till sillfängstens upphjelpande till ringa eller 
ingen nytta riktats hlott pä garnfisket, under det att der- 
emot det, ı saknad af nödiga medel, allenast i tidningarne 
senom utgifvaren förordade snörpvadsfisket gjorts misstänkt 
eller hänats*). De utspridda ryktena om förbud mot snörp- 
vadens användning sakna naturligen all grund. Dä man nu 
i Sverige emellertid tyckes behöfva hemta föredöme frän 
oss närmare belägna land än Amerika, sä är det beklaglist, 
att fruktan för en deras kostsamma materiel utträngande 
konkurrens drifvit de rika drifgarnsfiskerederierne i östra Eng- 
land att motsätta sig de föreslagna fiskeförsöken med snörp- 
vad i de britiska farvattnen; ty för pilchards-fisket liksom 
för sillfisket vid skotska vestkusten inomskärs ätminstone 
skulle snörpvadens användning säkerligen hafva visat sig 
ytterst förmonlig. 

*) Jfr prof. F. A. Sumırr’s sa ytterst häftiga anfall mot utgifvaren 
uti broschyren: Inom- eller utomskärs, Stockbolm 1882, sid. 2—3, samt 
berättelse till eivildepartementet d. 2 februari 1883 (Dagens Nyheter, Stock- 
holm 1883,. N:o 5510. Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning, 1883, N:o 
33). — Bemälde professors tillkännagifvande i Göteborgs Handels- och Sjö- 
farts-Tidning för den 22 september 1832 om 100 kronors belöning af allmänna 
medel för införandet af snörpvadsfiske utomskärs kunde omöjligen uppfattas 
annorlunda än som ett opassande hän, hvilkets klandervärdhet än ytterligare 
ökats genom den slutledning nämnde professor märkligt nog funnit lämpligt 
draga af detta nog egendomliga tillkännagifvandes resultatslöshet. 
