166 
öppna hafsstranden, säsom ock utomskärs, fär strandegaren 
e) sträcka sin enskilda rättighet till fiskevatten vidare, än 
dess landgrund räcker. 
Ar ej lagligen bestämdt, huru längt sädan landgrund 
i hafvet sig sträcker, d& mä& under strandrätten inbegripas 
allt det vatten, som finnes till och med etthundra famnar 
frän det ställe invid stranden, der stadigt djup af en famn 
vidtager; strandegare dock icke förment, att lagligen gällande 
göra det anspräk pä större omräde ı fiskevattnet, hvartill 
han kan anse sig befogad. 
38. 
Strömmingsfiske vid kusterna af Norrbottens, Wester- 
bottens, Westernorrlands och Gefleborgs län mä, & ställen 
der sädant af älder vanlıgt varit, idkas af hvar och en äfven 
under annans strand, s& framt denna bestär af skogsmark 
eller sten och ej af äker eller äng, dock med vilkor att 
enskild strandegare s& tidigt underrättas angäende det till- 
ärnade fisket att han kan deri deltaga, om han vill. Ityfall 
ege han att hvarje mändag och onsdag draga första varpet. 
I de rikets skärgärdar, der de fiskande af älder oklan- 
dradt fiskat vid hvarandras stränder och följt hafsfısken 
efter dess dref, bör dervid förblifva *). 
Har strandegare med kostnad upprensat eller upptagit 
notvarp inom det till hans strand hörande omräde i vattnet, 
vare han berättigad att uppbära trettionde delen af den 
fisk, som af andra i varpet fängas, s& länge han det under- 
häller. 
4 8. 
Fiske med krok eller ref & djup inom yttre skärgärden 
och i hafsbandet vare ingen betaget att nyttja, dock sä att 

*) ] enlighet med Rikets Ständers hemställan den 22 april 1845 
(Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 163— 164) samt Kgl. Vetenskaps Aka- 
demiens utlätande den 19 maj 1847 (Nya handlingar rörande sillfisket i bo- 
huslänska skärgärden. I. Göteborg 1874, tillägg, sid. 15—16) är bestäm- 
melsen om alle svenske medborgares oinskränkta rätt att “vid hvars stränder 
det vara mä“ deltaga uti “det yppade ymniga sillfisket“* här ute- 
lemnad. (Utgifvarens anmärkning). z 
