179 
ting der äterstä till nyttjande för hvar man, helst icke 
nägot fiske i dessa sjöar hittills varit till sädant begagnan- 
de upplätit; och stadgandet skulle följaktligen svärligen 
kunna fi nägon tillämpning; hvarföre högste Domstolen 
ansäg hvad här blifvit afsedt lämpligare uttryckas sälunda: 
«Sä stände ock hvarje Svensk man fritt att fiskai de 
delar af större insjöar, till hvilka strandeganderätten sig 
icke sträcker och der Kronan ej heller enskildt fiske sig 
törbehällit eller till annan upplätit“. 
28. 
Justitie-Rädet ALEXANDERSON ansäg meningen kunna 
närmare bestämmas, säsom t. ex. derigenom, att, i 2:dra 
punkten, emellan orden “der“ och “stadigt“, insättas orden: 
“sä längt fortfarande“; hvaremot Högste Domstolens ötrige 
Ledamöter lemnade denna $ utan anmärkning. 
3 S 1 mom. 
Det här nyttjade uttrycket “första varpet“ ansäg Hög- 
ste Domstolen böra utbytas emot “första noten“, enär ordet 
“notvarp* längre ned i samma $ förekommer under en an- 
nan bemärkelse, eller för att beteckna stället, der notdrägt 
sker. 
38 2 mom. 
Hvad här blifvit föreslaget igenfunnes väl nästan orda- 
grannt i den äldre Fiskeri-Stadgan af är 1766, men hade 
den tider hufvudsakligen afseende endast pä sillfisket i Nord- 
sjön*); hvaremot det numera, genom det sedermera till- 

Uppfattningen att de äsyftade orden i *förslaget till förnyad stadga 
om fiskerierna i riket‘“‘ (Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 166) ur- 
sprungligen skulle afsett »sillfisket i Nordsjön» är tydligen oriktig, säsom 
vid jemförelse med det den 21 juni 1762 utgifna “Projeet til Kongl. Maj:ts 
allmänne nädige Privilegier och Ordning för Rikets Hafs-, Skjär-, Ström- 
och Insjö-Fiske“, $ 7 & 8, obestridligen framgär. Bestämmelserna rörande 
ömsesidigt fiske “vid hvarandras stränder‘‘ af dreffisken och angäende det 
alle medgifna deltagandet i “det yppade ymniga silifisket‘‘ äro nemligen 
der förda till skilda $$ samt den förstnämnda här ifrägavarande af dem 
13 
