182 
berättigad, i fall han vill i fisket deltaga, att sjelf bestämma 
den ordning, hvari hans not dragas mä.* 
3 $ 3 mom. 
Den rätt, som här tillägges strandegare, att för not- 
varp, som han med kostnad upprensat för gemensamt fiske, 
uppbära viss afgift, tillkommer för närvarande i Bohuslän- 
ska skärgärden hvar och en, som gjort en sädan upprens- 
ning, äfven d& det skett i annans enskilda fiskevatten, dock 
att strandegaren, i slikt fall, är frän afgiften fri; och om 
man, säsom meningen syntes vara, ville för framtiden bort- 
taga denna rättighet för fremmande personer att, inom an- 
nans egoomräde, upprensa notvarp till sin enskilda fördel, 
kunde dock svärligen betagas dem, som redan pä dylika 
upprensningar nedlagt möda och kostnad, att tillgodonjuta 
den deraf päräknade vinsten, sä länge notvarpen af dem 
underhällas och strandegarne ej vilja dem derifrän utlösa. 
Pä grund häraf, tillstyrkte Högste Domstolen, att vid 3 $ 
3 mom. mä göras följande tillägg: 
“Samma rätt tillkommer ock den, som, enligt hittills 
gällande stadganden, gjort sädan upprensning af notvarp i 
annans fiskevatten, dock vare strandegaren i ty fall frän 
afgift fri, och ege han jemväl, när han vill, att lösa den, 
som upprensningen gjort, efter mätismannaord frän nämnde 
rättighet ut.“ 
4 8. 
Dä nägra särskilda grunder för rättigheten att idka 
fiske med krok och ref i sött vatten icke funnos bestämde, 
syntes det Högste Domstolens fleste Ledamöter mindre be- 
höflist, att bibehälla den särskilda bestämmelse, 1766 ärs 
stadga innehäller, om sädant fiske i hafvet, särdeles om i 
betraktande toges, att hvad här i 4 $ ur nämnda stadga 
blifvit upptaget, angäende frihet för hvar man att fiska med 
krok eller ref & djup inom yttre skärgärden och i hafsban- 
det, till innehället sä sammanfölle med hvad redan om allt 
