199 
sen den 10 Juni 1341; men att öfriga enligt denna stadga 
älagda böter, likasom viten och förbruten redskap eller 
fängst, fördelas sälunda, att Kronan ätnjuter !/, och äkla- 
garen ?/,:delar deraf, samt att sistnämnde böter och viten, 
i brist af tillgäng, förvandlas pä sätt ı allmänhet är om 
vitesböter förordnadt. 
Beträffande slutligen 46 eller sista $, som handlar 
om de äldre författningarnes upphäfvande, ansägo Högste 
Domstolens fleste Ledamöter, i händelse det vid 26 $ före- 
slagna tillägget godkändes, ı stället för de orden: “ı hvad 
de äro emot Wär nädiga stadga af denna dag stridande*, 
hvilka, pa grund af hvad vid 2 kap. blifvit yttradt, skulle 
utgä, böra, näst efter orden: “särskildt meddelade föreskrif- 
ter“ tilläggas “med undantag af dem, som här ofvan i (26) 
S finnas äberopade“. 
Justitie-Rädet AuzxAanperson äter fann sig endast böra 
hemställa, om icke, efter orden: “meddelade föreskrifter“ 
borde tilläggas “sistnämnde författning och särskilda före- 
skrifter“ hvarigenom Justitie-Rädet trodde meningen blifva 
närmare uttryckt. 
Hvad för öfrigt anginge Rikets Ständers underdäniga 
skrifvelse, med anhällan att Hamn-Ordningen af den 24 
Januari 1771 mätte öfverses och förbättras; s& enär sed- 
nare tiders erfarenhet icke vitsordat behotvet af Hamnrät- 
ternas bibehällande säsom särskilda Domstolar, och nägra 
särskilda ansvarsbestämmelser för de öfverträdelser af all- 
män lag, som vid fiskelägen kunde begäs, icke heller syn- 
tes erforderliga, samt de öfriga stadganden och föreskrifter, 
berörde Hamn-Ordning innehäller, i allt hufvudsakligt skulle 
komma att ersättas genom den nya Fiskeri-Stadgan, hvil- 
ken dels i 19 $ lemnade tillfälle ät de fiskande, att sjelfva 
öfverenskomma om nödiga ordningsreglor för fisket och dels 
ı 45 S uppdrag ät Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att, 
{för den allmänna ordningens vidmakthällande vid fiskelägen, 
besörja om särskilda Ordningsmäns tillsättande, der sädant 
