231 
IV. Artielen. 
Om hwad i allmänhet, i anseende til Fiskerierne s& 
iı öpna Hafwet, som wid Rikets strander, 
bör i akt tagas. 
SON: 
Alla Fartyg, ware sig i Buyser, Hukare eller Jagter, 
som pä fiske i öpna hafwet utlöpa, böra innom Sweriges 
sräntsor wara bögde af Ek eller Furu pä Travel; och Skep- 
paren och Styrmannen pä them skyldige, at ifrän then 
stunden fartyget pä fisket utseglar, och til thes det hem- 
kommer, at hälla särskilte Journaler s& öfwer seglationen 
som fisket, och hwad annat förefalla kan. 
Hwart och ett Fiskefartyg bör wid utseglandet pä fisket 
i öpna hafwet wara försedt med tillräckeligit salt och nödige 
käril, i thet minsta tre tunnor salt och tio toma tunnor 
räknat p& hwarje läst efter fartygets drägt. 
Se. 
Ej mä Sill och annan fisk i andre, än af Tunbindaren 
märkte bukige hel- och halftunnor, fjerdingar och mindre 
käril inpackas; börandes kärilen innehälla thet mätt, som 
Kongl. Förordningen om mätt, mähl och wigt af then 29 
Maj 1739. utsätter, och en hel tunna wara försedd med 14 
soda band, samt the smärre fastagerne i proportion ther- 
efter. 
Ss. 4. 
Til Sill-fisket, s& wäl som fisket af Cabeljou, Längor 
och the flere slagen i Nordsjön, böra ej andra än Ek-tunnor 
brukas; men i nödfall ware tillätit, at til then sednare slags 
fisken jemväl nyttja tunnor af bok. Til strandfisket böra 
wäl äfwen Ek- eller Bok-tunnor hälst nyttjas; dock & the 
orter, ther dylik skog ej finnes, och dit dylikt wirke icke 
utan känbar kostnad kan förskaffas, mä& äfwen wara lofgifwit, 
