247 
Idkaren fritt äger föryttra, i Städerne uplägga, eller widare 
in ı Landet försända; Dock at alla, som utom Länet boende 
äro och ej Sjöledes med sine Farkästar anlända, blifwa för- 
plicktade, at aldraminst ärligen pä thetta sätt insalta Ett 
Hundrade Tunnor Sill, som ordenteligen wräkas, packas och 
märkas bör, och at ingen blifwer tillätit til sig tubba an- 
dras Arbets-Folk, som icke med Laglig Orlofs-Sedel för- 
sedde äro, the redan inrättade Salterier til förfäng. 
I anseende thertil, at tilgäng pä Cabeljou, Torsk, Län- 
sor och Makrill ansenligen blifwit minskad, sedan Sill-Fisket 
i Bohuslänske Skären, sä ymnost sig företedt och Fiskeri- 
Idkare thermed sysselsatte blifwit; har Hans Kongl. Majtt ı 
Näder täckts förklara: At inga andra än Borgerskapet fä 
befatta sig med insaltning af Cabiljou, Torsk, Längor och 
Makrill, undantagandes the, som thesse Fiske-sorter sielfwe 
fiska och insalta kunna, hwarföre ock thenna färska Salt- 
sjö-Fisk, som Fiskaren ej til Köpmans wahra sielf bereda 
will, bör til Städernes innewänare, tä& then fängad är, ut- 
hjudas, och thesse endast wara berättigade, then samma 
eiter förra Författningar at insalta och widare försälja, sä 
wida ej sädan ymnoghet skulle tilstöta, at therä ı Städerne 
ingen lönande afsättning gifwas kan, eller Storm och owä- 
der hindra thess fortkomst, i hwilket fall, thenne Fiske- 
wahra ingalunda bör, ı brist af Köpare förloras, som thet 
ock blifwer Fiskeri-Idkare förbehällit, at med försälgningen 
af thesse Fiske-wahror och hwad annan Fiske-sort the af- 
läta kunna, wända sig thermed til hwilken Stad och Bor- 
gerskap, som them beqwämast och mästlönande faller, och 
at säledes ingen Stad ı Skärgärden mä tilwälla sig nägot 
wist och särskilt Handels district, hwad Fiske-wahror be- 
träfar. 
Som Landtmannen, enligit Allmänna Lagens tydeliga 
föreskrift uti 6. Cap. 3. $. Handels-Balken äger, at til bärg- 
ning och nödtorft sin, byta wahra i wahra, eller köpa för 
reda penningar, kwad annan af sin afwel afläta kan; Altsä 
